Igazán odafigyelni valamire
nem is olyan könnyű, ugye?
Ez azért van, mert oly sok minden követeli egyszerre a figyelmünket,
hogy tényleg komoly teljesítmény összpontosítani valamire.
Sokan azt hiszik: a figyelem lényege, hogy mire összpontosítunk,
ám az is ugyanolyan fontos, amit agyunk figyelmen kívül akar hagyni.
Kétféleképpen irányítjuk figyelmünket.
Először is van a nyílt figyelem.
Ilyenkor tekintetünket ráirányítjuk valamire,
hogy figyeljünk rá.
Aztán van a szórt figyelem.
Ilyenkor anélkül figyelünk oda valamire,
hogy ránéznénk.
Gondoljanak az autóvezetésre!
A nyílt figyelmünk, a tekintetünk
előrefele irányul,
ám szórt figyelmünkkel
folyamatosan pásztázzuk környezetünket,
ahová éppen nem is nézünk.
Számítógépes idegtudós vagyok,
kognitív agy–számítógép csatolókon dolgozom,
vagyis az agy s a számítógép összekapcsolásán.
Imádom az agyhullám-mintákat.
Az agyhullám-minták fontosak,
mert azok alapján készíthetünk számítógépes modelleket,
s rájuk alapozva ismerik fel a gépek,
mennyire működik jól az agyunk.
Ha pedig nem jól működik,
a számítógépek segítő eszközként is felhasználhatók
a kezelés során.
Ám az is fontos,
hogy a nem megfelelő hullámmintákat választva
rossz modelleket, majd ebből kifolyólag
rossz terápiákat fejlesztünk ki.
Igaz?
Ami a figyelmet illeti,
a tény,
hogy a figyelmünket nemcsak a tekintetünkkel irányítjuk,
hanem gondolatokkal is,
érdekes modellezési feladattá teszi a szórt figyelmet.
Tudni akartam, milyen mintázatokat alkotnak az agyhullámok,
amikor nyíltan és amikor szórtan figyelünk valamire.
Kigondoltam erre egy kísérletet.
A kísérletben két villódzó négyzetet mutatunk,
az egyik lassabban villódzik, a másik gyorsabban.
Attól függően, hogy melyikre összpontosítunk,
az agy bizonyos területei a villódzással megegyező frekvenciával
kezdenek rezonálni.
Az agy elektromos jeleinek elemzésével követni tudjuk,
pontosan hova irányul a tekintet,
és mire irányul a figyelem.
Hogy kiderítsem, mi történik az agyban nyílt odafigyelés közben,
arra kértem kísérleti alanyokat, nézzenek egyenesen az egyik négyzetre,
és összpontosítsanak rá.
Ekkor nyilvánvalóan azt láttuk,
hogy a villódzás leképeződött az elektromos jelekben,
amelyek az agy hátsó részéről jöttek,
a vizuális információt feldolgozó területről.
Nagyon kíváncsi voltam,
mi történik az agyban, amikor szórtan figyelünk valamire.
Ezúttal arra kértem az alanyokat, nézzenek a képernyő közepére,
és a tekintetük elfordítása nélkül
összpontosítsanak a két négyzet valamelyikére.
Ez esetben azt láttuk,
hogy mindkét villódzás frekvenciája megjelent az agy elektromos jeleiben,
de érdekes módon
az a jel volt az erősebb,
amelyikre a figyelem irányult.
Történt tehát valami
az információt feldolgozó agyban:
megélénkült a homloklebeny működése.
A homloklebenyben zajlik
az ember magas szintű kognitív tevékenysége.
A homloklebeny, úgy tűnik, szűrőként működik,
csak azt az információt engedi be, amely abból a forrásból érkezik,
amelyre épp próbálunk odafigyelni,
és igyekszik útját állni a más forrásból érkező infónak.
Az agyunk szűrőképessége kulcsfontosságú a figyelem szempontjából,
s egyesekből hiányzik e képesség,
pl. a figyelemhiányos hiperaktivitás-zavarral küzdőkből.
Ők nem tudják kizárni a zavaró ingereket,
ezért nem képesek hosszasan koncentrálni egyetlen feladatra.
Mi volna viszont, ha ez az ember
számítógépes játékkal játszva,
miközben agya számítógéppel van összekötve,
megtaníthatná az agyát
a zavaró infó kiszűrésére?
A figyelemhiányos hiperaktivitás csak egyetlen példa.
Számos más kognitív területen is hasznosíthatjuk
a kognitív agy–számítógép csatolókat.
Alig néhány éve történt,
hogy nagyapámat szélütés érte, s elvesztette beszédképességét.
Értett mindenkit, de nem tudott válaszolni,
még írásban sem, mert írástudatlan volt.
Csöndben halt meg.
Emlékszem, arra gondoltam akkor,
mi volna, ha lenne egy számítógép,
amely beszélhetne helyette?
Most, hogy évek óta e területen dolgozom,
látom, hogy talán ez is lehetséges.
Képzeljék csak el, ha felfedezzük az agyhullám-mintákat,
amelyek megfeleltethetők bizonyos képeknek vagy akár betűknek!
Lehet, hogy az A betű más mintának felel meg,
mint a B betű, és így tovább.
Képes lesz rá valaha a számítógép, hogy helyettünk beszéljen?
Mi volna, ha a számítógép
segíthetne megérteni a kómában fekvő betegek gondolatait?
Még nem tartunk itt,
de csak figyeljenek jól!
Nincs már messze ez az idő.
Köszönöm.
(Taps)