När portugiserna anlände till Latinamerika för cirka 500 år sedan,
fann de naturligtvis den här fantastiska tropiska regnskogen.
Och bland all denna biodiversitet som de aldrig sett förut,
fann de en art som snabbt fångade deras uppmärksamhet.
När du skär i barken på den här arten finner du en väldigt mörkt röd harts
som var bra till målning och att färga tyg till kläder.
Den infödda befolkningen kallade arten pau brasil,
och det är därför landet kallades Brasil-landet, och senare Brasilien.
Detta är det enda landet i världen som uppkallats efter ett träd.
Så tänk hur häftigt det är att vara skogsvaktare i Brasilien,
som en av flera anledningar.
Skogsprodukter finns överallt omkring oss.
Förutom alla dessa produkter,
är skogen mycket viktig för klimatreglering.
I Brasilien kommer nästan 70 procent av avdunstningen som sedan blir regn
faktiskt från skogen.
Bara Amazonas pumpar ut 20 miljarder ton vatten till atmosfären varje dag.
Det är mer än vad Amazonfloden, världens största flod,
släpper ut i havet per dag, vilket är 17 miljarder ton.
Om vi varit tvungna att koka vatten för att få samma effekt som avdunstningen,
skulle vi behöva 6 månaders av världens kapacitet för elproduktion.
Så det är en jäkla service till oss.
Vi har cirka 4 miljarder hektar skog i världen
Det motsvarar i stort sett Kina, USA, Kanada och Brasilien sammanlagt.
när det gäller yta, för att få en uppfattning.
Tre fjärdedelar finns i den tempererade zonen,
och endast en fjärdedel i den tropiska,
men den här fjärdedelen, 1 miljard hektar, har den största andelen av biodiversitet,
och mycket viktigt, 50 procent av den levande biomassan, kolet.
Men, vi hade tidigare 6 miljarder hektar skog,
50 procent mer än vad vi har idag, för 2000 år sedan.
Vi har faktiskt förlorat 2 miljarder hektar de senaste 2000 åren
Men de senaste 100 åren har vi förlorat hälften av det.
Det var när vi förändrade från skogsavverkning i tempererade skogar
till avverkning i tropiska skogar.
Så tänk på detta: På 100 år,
har vi förlorat samma mängd skog i tropikerna
som vi har förlorat på 2000 år i de tempererade skogarna.
Det är med den hastigheten vi förstör.
Brasilien är en viktig bit av det här pusslet.
Vi har den näst största skogen i världen, strax efter Ryssland.
Hela 12 procent av världens skogar finns i Brasilien,
merparten i Amazonas.
Det är den största skog vi har, det är en otroligt stor areal.
Ni ser att man kan få plats med flera av de europeiska länderna där.
Vi har fortfarande 80 procent av skogstäcket.
Det är goda nyheter.
Men vi har förlorat 15 procent på endast 30 år.
Om man fortsätter med den hastigheten,
kommer vi snart att förlora den kraftfulla pump som vi har i Amazonas,
som reglerar vårt klimat.
Skogsskövlingen ökade snabbt och accelererade
i slutet av 90-talet och i början av 2000-talet.
(ljud av motorsåg)
(ljud av fallande träd)
27 000 kvadratkilometer på ett år.
Det är 2,7 miljoner hektar.
Det är nästan som halva Costa Rica varje år.
Så vid den här tiden - detta är 2003, 2004-
började jag händelsevis att arbeta för regeringen.
Och tillsammans med några kollegor i Nationella skogsdepartementet,
fick vi i uppgift att bilda ett team och ta reda på orsakerna till avskogningen,
samt göra en plan för att bekämpa detta nationellt
som involverade de lokala myndigheterna och det civila samhället,
företagen och lokalsamhällena,
i en insats som skulle kunna tackla de här problemen.
Så vi kom fram till den här planen med 144 åtgärder i olika områden.
Nu ska jag gå igenom dem alla, en i taget...
nej, jag ska bara ge några exempel på vad vi har gjort de senaste åren.
Först inrättade vi ett system tillsammans med den nationella rymdstyrelsen
som faktiskt kunde se var skogsskövlingen skedde,
nästan i realtid.
Så i Brasilien har vi nu systemet, DETER,
som varje månad, eller varannan månad,
ger oss information om var skogsskövlingen sker
så vi verkligen kan agera när det händer.
All denna information är helt transparent
så andra kan replikera det i oberoende system.
Detta har hjälpt oss, bland annat,
att upptäcka 1,4 miljoner kubikmeter timmer som avverkats illegalt.
Delar av detta sågade vi upp och sålde och all vinst lades i en fond
som nu finansierar lokala bevarandeprojekt
Det här möjliggör för oss att genomföra insatser
för att stoppa korruption och illegala aktiviteter
som ledde till att 700 personer fick fängelse, flera var tjänstemän.
Sedan kopplade vi ihop det med att de verksamhetsområden som
avverkat illegalt, inte skulle få någon vinning eller finansiering.
Så vi skar av detta via banksystemet och länkade det till slutkunderna.
Nu kan stormarknader, slakterier, med flera,
som köper produkter från illegalt kalhuggna områden,
också hållas ansvariga för skogsskövlingen.
Genom att göra dessa kontakter, får vi hjälp att föra problemen nedåt.
Vi arbetar också mycket på frågan om markinnehav.
Det är viktigt i konflikter.
50 miljoner hektar naturskyddsområden har skapats,
vilket motsvarar en yta av Spaniens storlek.
Av detta, var 8 miljoner mark som tillhörde ursprungsbefolkningen.
Nu börjar vi se resultat.
Under de 10 senaste åren,
minskade skogsskövlingen med 75 procent.
(Applåder)
Så om vi jämför det med medelvärdet för avskogning
som vi haft det senaste årtiondet,
så har vi räddat 8,7 miljoner hektar, vilket motsvarar storleken av Österrike.
Men ännu viktigare, det har hindrat utsläpp
av 3 miljarder ton koldioxid till atmosfären.
Detta är absolut det största bidraget till att minska växthusgaserna,
så här långt, som en positiv insats.
Man skulle kunna tro att när man gör den här sortens insatser
för att minska och hålla tillbaka avskogningen,
att man skulle få ekonomiska effekter
eftersom du minskar den ekonomiska aktiviteten.
Men intressant nog, så är det precis tvärt om.
Under perioden med den största minskningen av avskogning,
växte ekonomin i genomsnitt dubbelt så mycket jämfört med förra årtiondet,
då avskogningen ökade.
Detta är en viktig lärdom för oss.
Detta kanske inte alls har något samband,
eftersom vi endast sett när avverkningen går ner.
Men detta är goda nyheter, och det är en stor prestation,
som vi naturligtvis ska vara mycket stolta över.
Men det är långt ifrån tillräckligt.
Om du tänker på avskogningen i Amazonas under 2013,
som översteg 0,5 miljoner hektar,
vilket innebär att varje minut,
blev en yta stor som två fotbollsplaner,
nedhuggen i Amazonas under förra året.
Om vi summerar den avskogning som vi har i de andra biomen i Brasilien,
handlar det fortfarande om den högsta skövlingstakten i världen.
Det är mer eller mindre som om vi är skogshjältar,
samtidigt som vi är skogsskövlingsmästare.
Så vi kan inte vara nöjda, inte ens nära att vara nöjda.
Nästa steg, enligt mig,
är att kämpa för att inte ha någon minskning av skogstäcket i Basilien
och att ha det som mål till 2020.
Det är vårt nästa steg.
Jag har alltid varit intresserad av kopplingen
mellan klimatförändringar och skogar.
För det första eftersom 15 procent av växthusgaserna kommer från avskogning
så det är en stor del av problemet.
Men också för att skogarna kan bli en stor del av lösningen
eftersom det är det bästa sättet vi vet att sänka, fånga och lagra kol.
Det finns också en annan koppling mellan klimat och skogar
som slog mig år 2008 och fick mig att ändra min karriär
från skogar till att arbeta med klimatförändringar.
Jag besökte Kanada, i British Columbia,
tillsammans med cheferna från skogsstyrelserna från andra länder
som vi har ett samarbete med, som Kanada, Ryssland, Indien, Kina och USA.
När vi var där, lärde vi oss om contortabastborren
som bokstavligt talat äter upp skogarna i Kanada.
Det vi ser här, de här bruna träden, det är verkligen döda träd.
De är stående döda träd på grund av skalbaggens larv.
Det som händer är att den här skalbaggen
hålls tillbaka av det kalla vädret på vintern.
Under många år nu, har det inte varit tillräckligt kallt väder
för att hålla nere populationen av den här skalbaggen.
Och det har blivit en sjukdom som dödar miljarder träd.
Så jag återvände med uppfattningen att skogen faktiskt är
en av de tidigaste och hårdast drabbade offren för klimatförändringarna.
Jag tänkte,
att om jag lyckas i arbetet tillsammans med mina kollegor
och hjälper till att stoppa skogsskövlingen,
kanske vi ändå förlorar kampen senare, på grund av klimatförändringar
genom översvämningar, hetta, bränder och så vidare.
Så jag beslutade mig att lämna skogsdepartementet
och börja arbeta direkt med klimatförändringar,
finna ett sätt att tänka och förstå utmaningen, och gå vidare med det.
Utmaningen med klimatförändringar är ganska okomplicerad.
Målet är tydligt.
Vi vill begränsa ökningen av medeltemperaturen
på jorden till 2 grader.
Det finns flera skäl till detta, jag ska inte gå in på det nu.
Men för att hålla begränsningen till 2 grader
vilket möjliggör för oss att överleva,
så har IPCC, FN:s klimatpanel,
angett en utsläppsbudget på 1000 miljarder ton koldioxid
från idag fram till slutet av seklet.
Så om vi dividerar detta med antalet år,
så får vi en genomsnittsbudget på 11 miljarder ton koldioxid per år.
Vad är nu 1 ton koldioxid?
Det är ungefär vad en liten bil, som kör 20 km per dag,
släpper ut under ett år.
Eller en flygresa, enkel,
från Sao Paulo till Johannesburg eller till London, enkel resa.
Tur och retur, 2 ton.
Så 11 miljarder ton är dubbelt.
Dagens utsläpp är 50 miljarder ton, och det ökar.
Det ökar och kommer kanske bli 61 till 2020.
Vi behöver komma ner till 10 till 2050.
Och under tiden detta händer,
kommer befolkningen att öka från 7 till 9 miljarder människor,
ekonomin kommer att öka från 60 biljoner dollar år 2010
till 200 biljoner dollar.
Så det vi måste göra är att bli betydligt mer effektiva
så vi kan gå från 7 ton kol per capita
per person, per år, till ungefär 1 ton.
Du måste välja, du tar flyget eller så har du en bil.
Så frågan är, kan vi klara det?
Och det är precis samma fråga
jag fick när jag utvecklade en plan för att bekämpa skogsskövling.
Det är ett så stort problem, så komplext, kan vi verkligen klara det?
Jag tror det.
Tänk så här:
Avskogning stod för 60 procent av utsläppen av växthusgaserna
i Brasilien under förra årtiondet.
Nu är det lite mindre än 30 procent.
I världen, kommer 60 procent från energi.
Så om vi kan hantera energin direkt ,
på samma sätt som vi hanterade avskogningen,
så har vi kanske en chans.
Det finns 5 saker som jag tycker vi borde göra.
Först, vi behöver koppla bort utveckling från koldioxidutsläpp.
Vi behöver inte kalhugga all skog för att få fler jobb
och mer jordbruk och större ekonomi.
Det visade vi då vi minskade skogsskövlingen
och ekonomin ändå växte.
Samma sak kan hända inom energisektorn.
För det andra, vi måste få stimulansåtgärder på rätt plats.
Idag går 500 miljarder dollar per år till att subventionera fossila bränslen.
Vi kan sätta ett pris på koldioxid och satsa pengarna i förnyelsebar energi?
Tredje, vi behöver mäta och göra det transparent
var, när och vem som släpper ut växthusgaser
så vi kan agera specifikt vid vart och ett av dessa tillfällen.
Fyra, vi behöver göra långa språng på utvecklingsvägen,
så att man inte behöver skaffa fasta telefoner
innan man inför mobiltelefoner.
På samma sätt behöver man inte ge fossila bränslen
åt de människor som inte har tillgång till energi
innan de går över till ren energi.
Och det femte och sista,
vi behöver delat ansvar mellan regeringar,
företag och det civila samhället.
Det finns något att göra för alla och vi behöver ha alla med på tåget.
Som avslutning,
tänker jag att framtiden inte bestäms av ödet
att man inte bara kan gå på som vanligt.
Vi måste ha mod att faktiskt ändra på vår inslagna väg,
investera i något nytt,
tänka att vi faktiskt kan ändra riktning.
Jag tror vi gör det med avskogningen i Brasilien,
och att vi också kan göra det med klimatförändringarna i världen.
Tack så mycket!
(Applåder)