Hola
Deixeu-me fer una pregunta a l’audiència:
Vau mentir mai quan éreu petits?
Si ho vau fer, podrieu alçar la mà, si us plau?
Uau! Aquest és el grup de gent més honest que he trobat.
(Rialles)
Doncs, durant els darres vint anys,
He estat estudiant com els nens aprenen a dir mentides.
I avui, vaig a compartir amb vosaltres
alguns dels descobriments que he fet.
Però per començar, us explicaré una història del Sr. Richard Messina,
que és el meu amic i director en una escola primària.
Un dia va rebre una trucada.
El que truca diu,
"Sr. Messina, el meu fill Johnny no vindrà a escola avui
perquè està malalt."
El Sr. Messina demana,
" Amb qui estic xerrant, si us plau?"
I el que truca diu,
" Sóc el meu pare."
(Rialles)
Doncs, aquesta història--
(Rialles)
resumeix molt bé tres creences comunes que tenim
respecte als nens i mentir.
Una, els nens només comencen a mentir
després d'entrar a l'escola primària.
Dues, els nens són mentiders simples.
Els adults podem detectar fàcilment les seves mentides.
I tres, si els nens menteixen de molt petits,
hi ha d'haver algun defecte del caràcter en ells,
i arribaran a ser mentiders patològics de per vida.
Bé, resulta que
les tres creences són falses.
Hem jugat a jocs d'endevinar
amb nens de tot el món.
Aquí hi ha un exemple.
Així en aquest joc, demanàvem els nens endevinar els números de les cartes.
I els dèiem que si guanyen el joc,
rebran un premi gros.
Però a la meitat del joc,
pose una excusa i sortim de l'habitació.
I abans de sortir de l'habitació,
els diem que no mirin les cartes.
Per descomptat,
teníem càmeres ocultes a l'habitació
per veure cada moviment seu.
Com que el desig de guanyar el joc és tan fort,
més del 90 per cent dels nens miraran
tant bon punt que deixem l'habitació.
(Rialles)
La pregunta crucial es:
Quan torni i demani als nens
si han mirat o no,
confessaran els nens que han mirat
o mentiran respecte al seu pecat ?
Vam trobar que independentment del gènere, país, religió,
a l'edat de dos anys,
el 30 per cent menteixen,
el 70 per cent diu la veritat respecte a la seva transgressió.
A l'edat de tres anys,
el 50 per cent menteixen i el 50 per cent diuen la veritat.
Als quatre anys,
més del 80 per cent menteixen.
I desprès dels quatre anys,
la majoria dels nins menteixen.
Així com podeu veure,
mentir és realment una part típica del desenvolupament.
I alguns nens comencen a dir mentides
tan joves com als dos anys.
Doncs ara, mirem de més aprop els nens més joves.
Perquè alguns però no tots els nens joves menten?
En la cuina, tu necessites bons ingredients
per cuinar bon menjar.
I mentir bé requereix dos ingredients clau.
El primer ingredient clau és la teoria de la ment,
o l'habilitat de llegir la ment.
Llegir la ment és l'habilitat de saber
que persones diferents tenen coneixements diferents d'una situació
i l'habilitat de diferenciar entre el que jo sé
i el que tu saps.
Llegir la ment és important per mentir
perquè la base de mentir és que jo sé
que tu no saps
què sé jo.
Per tant, jo et puc mentir.
El segon ingredient clau per mentir bé és auto-control.
és l'habilitat de controlar la teva parla, la teva expressió facial
i el teu llenguatge corporal,
tal que pugui dir una mentida convincent.
I vam trobar que aquells nens joves
que tenien habilitats més avançades de llegir la ment i auto-control
diuen mentides més abans
i són mentiders més sofisticats.
Així resulta que aquestes dues habilitats són també essencials per a tots nosaltres
per funcionar bé en societat.
De fet dèficits d'habilitats per llegir la ment i auto-control
estan associats amb seriosos problemes de desenvolupament,
com és ara ADHD i autisme.
Així si descobreixes que el teu nen de dos anys diu la primera mentida,
enlloc d'estar alarmat,
ho hauries de celebrar--
(Rialles)
perquè això indica que el teu nen ha arribat a una nova fita
del desenvolupament típic.
Ara, són els nens mentiders simples?
Penses que pots fàcilment descobrir les seves mentides?
T'agradaria intentar-ho?
Si? D'acord.
Doncs els mostraré dos vídeos.
En els vídeos,
els nens respondran a una pregunta de l'investigador,
"Has mirat?"
Doncs prova de dir-me
quin nen està mentint
i quin nen diu la veritat.
Aquí hi ha el nen número u.
Esteu preparats?
(Vídeo) Adult: Has mirat? Nen: No.
Kang Lee: I aquest és el nen número dos.
(Vídeo) Adult: Has mirat? Nen: No.
KL: D'arcord, si penses que el nen número u està mentint,
si us plau alça la mà.
I si penses que el nen número dos està mentint, si us plau alça la mà.
OK, doncs de fet
el nen número u diu la veritat,
el nen número dos està mentint.
Sembla que molts sou terribles detectors de mentides de nens.
(Rialles)
Ara, hem jugat a diferents classes similars de jocs
amb molts, molts d'adults de tots els estils de vida.
I els els mostrem molts vídeos.
A la meitat dels vídeos, els nens mentien.
A l'altra meitat de vídeos, els nens deien la veritat.
I anem a esbrinar com aquests adults se n'han sortit.
Com que hi ha tants mentiders com nens que diuen la veritat,
si endevines a l'atzar,
hi ha un 50 per cent de probabilitat de que puguis encertar.
Així si la teva precisió és entorn al 50 percent
això vol dir que ets un terrible detector de mentides dels nens.
Així comencem amb estudiants de grau i estudiants d'advocat,
que típicament tenen una experiència limitada amb nens.
No saben detectar les mentides dels nens.
El seu resultant és entorn a l'atzar.
Ara què tal els treballadors socials i advocats de protecció dels nens,
que treballen amb nens en el dia a dia?
Saben detectar les mentides dels nens?
No, no en saben.
(Rialles)
I els jutges,
oficials de duanes
i oficials de policia,
que tracten amb mentiders en el dia a dia?
Saben detectar les mentides dels nens?
No, no en saben.
I els pares?
Saben detectar els pares les mentides d'altres nens?
No, no en saben.
I, saben els pares detectar les mentides dels nins propis?
No, no en saben.
(Rialles) (Aplaudiments)
Així ara podeu preguntar
perquè les mentides dels nens són tan difícils de detectar.
Permeteu-me il·lustrar això amb el meu propi fill, Nathan.
Aquesta és la seva expressió facial
quan diu mentides.
(Rialles)
Així quan els nens menteixen,
la seva expressió facial és típicament neutral.
Però, darrere aquesta expressió neutral,
el nen està experimentant realment moltes d'emocions,
com és ara por, culpa, vergonya
i potser una mica del delit del mentider.
(Rialles)
Malauradament, aquestes emocions són o bé breus o ocultes.
D'aquí que això ens és quasi invisible.
Així en els darrers cinc anys,
hem estat intentant desxifrar una manera de revelar aquestes emocions ocultes.
Llavors vam fer un descobriment.
Sabem que sota la nostra pell de la cara,
hi ha una rica xarxa de vasos sanguinis.
Quan experimentam emocions diferents,
el nostre flux sanguini de la cara canvia subtilment.
I aquests canvis estan regulats pel sistema autònom
que és més enllà del nostre control conscient.
Mirant els canvis del flux de sang de la cara,
podem revelar les emocions ocultes de la gent.
Malauradament, tals canvis del flux de sang de la cara relacionats amb emocions
són massa subtils per detectar a simple vista.
Així per ajudar a revelar les emocions facials de la gent,
hem desenvolupat una nova tecnololgia d'imatge
que anomenem "imatge òptica transdermal."
Per fer això, utilitzem una vídeo càmera normal per a gravar la gent
quan experimenten diverses emocions amagades.
I llavors, utilitzant la nostra tecnologia de processar la imatge
podem obtenir imatges transdermals dels canvis del flux de sang de la cara.
Mirant les imatges transdermals de vídeo,
ara podem veure fàcilment
els canvis del flux de sang facial associats amb diverses emocions ocultes.
I utilitzant aquesta tecnologia,
ara podem revelar les emocions ocultes associades amb mentir
i així detectar les mentides de la gent.
Podem fer això de manera no invasiva,
remota, barata,
amb una precisió entorn al 85 per cent,
que és molt millor que el nivell per sort.
I a més a més, hem descobert un efecte Pinotxo.
No, no aquest efecte Pinotxo.
(Rialles)
Aquest és l'efecte Pinotxo real.
Quan la gent menteix,
el flux de sang de la cara a les galtes minva,
i el flux de sang de la cara al nas augmenta.
Per descomptat, mentir no és la única situació
que suggerirà les nostres emocions ocultes.
Així doncs ens demanàvem a nosaltres mateixos,
a més de detectar mentides,
com pot ser utilitzada la nostra tecnologia?
Una aplicació és en la formació.
Per exemple, usant aquesta tecnologia, podem ajudar el mestre de matemàtiques
a identificar a la seva classe l'estudiant
que pot sentir molta d'ansietat en el tema que està ensenyant
de manera que el pugui ajudar.
I també ho podem utilitzar en atenció sanitària.
Per exemple, cada dia faig "Skype" amb els meus pares,
que viuen milers de milles lluny.
I utilitzant aquesta tecnologia,
no tan sols puc descobrir què està passant en les seves vides
però també alhora monitoritzar el seu ritme cardíac, el nivell d'estrés,
el seu humor i si experimenten dolor o no.
I per ventura en el futur,
els seus riscs d'un atac de cor o hipertensió.
I podeu demanar:
Podem utilitzar això per revelar les emocions del polític?
(Rialles)
Per exemple, durant un debat.
Bé, la resposta és que sí.
Utilitzant metratge de televisió,
podríem detectar el ritme cardíac dels polítics,
humor i estrés,
i potser en el futur, si ens estan mentint o no.
També ho podem utilitzar en investigació de marketing,
per exemple, per descobrir
si certs productes de consum agraden o no a la gent.
Inclús ho podem utilitzar en cites.
Així per exemple,
si la teva cita t'està somrient,
aquesta tecnologia el pot ajudar a decidir
si tu li agrades realment
o només intenta ser amable.
I en aquest cas,
ella només està intentant ser amable amb tu.
(Rialles)
Així la teconologia d'imatge òptica transdermal
és a un estadi molt elemental de desenvolupament.
N'arribaran moltes d'aplicacions noves que avui encara no coneixem.
Tanmateix, una cosa que tinc per segura
és que mentir no serà mai el mateix una altra vegada.
Moltes de gràcies.
Xiè xie.
(Aplaudiments)