הנחשול הגדול ביותר!
הסופה המשוכללת שמתרחשת עלינו.
סופה מושלמת זו
יוצרת מציאות עגומה, המתקדרת יותר ויותר
ואנחנו ניצבים לפני מציאות זו באמונה שלמה,
שנוכל לפתור את בעיתינו בעזרת טכנולוגיה.
ומובן לנו כעת לחלוטין
ש"הסופה המושלמת" שאנו ניצבים מולה
היא כתוצאה מהגידול באוכולסיית כדור-הארץ,
המטפסת לקראת עשרה מיליארד נפש,
אדמה ההופכת למדבר,
וכמובן, שינויי האקלים.
עכשיו, אין שום ספק בכך,
נוכל לפתור את הבעיה של החלפת דלקים מבוססי מאובנים רק בעזרת טכנולוגיה.
אבל הדלקים מבוססי המאובנים, פחם, גז
לחלוטין אינם הגורמים היחידים לשינויי האקלים!
"מִדבּוּר" היא מילה ראוותנית לאדמה ההופכת למידבּר,
והסיבה היחידה לכך היא שאנחנו מחשֹפים יותר מידי קרקע.
בכוונתי להתמקד בחלק גדול משטח כדור-הארץ,
השטח ההופך למִדבּר.
אך יש לי בשבילכם מסר מאוד פשוט,
המגלם יותר תקווה ממה שאתם מדמיינים.
יש לנו אזורים בהם הלחות מובטחת במשך כל השנה!
באזורים אלו כמעט בלתי אפשרי ליצור שטחים נרחבים של קרקע חשֹופה, לא משנה מה תעשה
הטבע מכסה אותם מהר יותר.
ולעומתם, יש לנו אזורים בהם קיימת לחות במשך חודשים,
ולאחריהם חודשים של יובש.
באזורים האלו מתרחש המִדבּוּר...
למזלנו, בעזרת טכנולוגיית החלל
אנו יכולים לצפות עליהם מהחלל.
וכאשר אנו צופים עליהם, אנו רואים את היחס (בין אזורים לחים למִדבּר) די טוב
באופן כללי, מה שאתם רואים בירוק איננו מִדבּוּר,
ומה שרואים בחום הוא מִדבּר.
ובאופן כללי, רוב שטח כדור-הארץ הינו מִדבּר,
להערכתי כ-2/3 מהשטח עובר מִדבּור.
צילמתי תמונה זו במדבר טיהאמה
--כאשר ירדו 25 מ"מ--
זה אינצ' של גשם- שירד.
ואם ננסה להמיר זאת למונחים של חביות מים
המכילות 200 ליטר כל-אחת,
מתברר כי על כל דונם "ירדו" 125 חביות מים.
ביום המחרת האדמה נראתה כך.
לאן נעלמו כל המים?
חלק מהשטח מוצף,
אך רוב המים שחילחלו לקרקע פשוט התאדו החוצה שוב,
בדיוק כפי שקורה בגינתך אם אתה משאיר קרקע חשֹופה.
ומכיוון שחלק מהמים והפחמן קשורים לחומר האורגני
כאשר אנו פוגעים בעפר אנו משחררים פחמן,
פחמן החוזר לאטמוספירה (ובדרך זו גורמים לשינויי אקלים).
עכשיו נאמר לך שוב ושוב
שמִדבּוּר מתרחש רק באזורים צחיחים וצחיחים למחצה בעולם,
ושטחי העשב הגבוה, כמו זה
באזורים הגשומים, רחוקים מהשלכות המִדבּוּר.
אך אם לא תסתכל אל העשֹב,
אלא כלפי מטה לתוך העשֹב,
תראה כי רוב הקרקע בשטח העשֹבּייה
שראית חשוף ומכוסה קרום של אצות
המוביל לנסיגה מוגברת ואידוי.
זהו הסרטן של המִדבּוּר
שאיננו מכירים עד הגיעו למצב הסופי.
עכשיו, אנו יודעים שמִדבּוּר נגרם ע"י משק החי
בעיקר בקר, כבשים ועיזים
המבצעים רעיית-יתר של הקרקע - בסדר - משאירים קרקע חשופה
ומשחררים מתאן (ע"י נפיחות).
כמעט כל אחד יודע זאת החל מחתני פרס נובל
ועד (הנוסעים ב) עגלות הגולף (משחק הגולף הוא ארוע חברתי בו מדסקסים "נושאים ברומו של עולם")? או שלימדו אותו כך כפי שלימדו אותי.
כעת, סביבה כפי שאתם רואים כאן
סביבה מאובקת באפריקה - היכן שאני גדלתי -
ואני אוהב חיות בר
וכך גדלתי לשנוא את משק החי
בגלל הנזק שהם גורמים.
ואז גם השכלתי האקדמית
כאקולוג (אקולוגיה=חקר בתי גידול) חיזקה את אמונתי זו.
ובכן, יש לי חדשות בשבילכם
היינו בטוחים בעבר, באותה מידת ביטחון, שכדור-הארץ שטוח.
טעינו אז ואנו טועים שוב היום.
וברצוני להזמינכם כעת
להתלוות למסעי
אל חינוך מחדש ותגלית.
כשהייתי איש צעיר,
ביולוג צעיר באפריקה,
הייתי מעורב
בקביעת אזורים מופלאים כגנים לאומיים עתידיים.
כאשר התחלנו -- זה היה בשנות ה-50 של המאה ה-20 --
כאשר הסבנו את המתופפים מאנשי-צייד למגינים של חיות הבר
שהאדמה החלה להדרדר
כפי שאתם רואים בפארקים שייצרנו.
ולמרות שלא היו מעורבים בכך כל חיות בר שהן
חשדנו שיש לנו יותר מדי פילים.
חקרתי הנושא
והוכחתי שיש לנו יותר מדי
ולכן המלצתי שנאלץ
להפחית את מספרם ולהוריד את הכמות
עד לרמה שהאדמה תוכל לכלכּל.
זו היתה החלטה איומה
שנאלצתי לקבל
ולהיות כן, זה היה חומר נפץ פוליטי.
אז הממשלה שלנו גיבשה קבוצת מומחים
שתעריך את המחקר שלי.
הם העריכו את המחקר, והסכימו איתי.
ובמשך השנים הבאות
ירינו בארבעים אלף פילים
והנזק הלך והחמיר
במקום להשתפר.
כאוהב פילים כמו שאני,
זו הייתה ההחלטה העצובה ביותר
והמשגה הגדול ביותר של חיי.
ואשא אותי איתי לקבר.
אך דבר אחד טוב כן יצא ממנה
היא הפכה אותי נחוש לחלוטין
להקדיש את חיי
למציאת פתרונות.
כשהגעתי לארצות-הברית
חטפתי הלם
כאשר חזיתי בפארקים לאומיים כמו זה
העוברים תהליך מדבור חמור כאלה שבאפריקה
ולא היה שם כל משק-חי שהוא במשך יותר משבעים שנה.
ונוכחתי שלמדענים אמריקאים אין כל הסבר שהוא לכך
- למעט העובדה שהוא צחיח וטיבעי -
ואז התחלתי לבחון את
כל התרחישים שיכולתי למצוא
על-פני כל מערב ארצות-הברית
שבהם עקרו בקר מהאזור
כדי להוכיח שזה יעצור את המדבור.
אך נוכחתי בתוצאה הפוכה
כפי שאנחנו רואים בתחנת מחקר זו
כפי שהעשבייה היתה באלף תשע מאות שישים ואחת
בשנת אלפים ושתים היא השתנתה
ומנסחי נייר העמדה בנוגע לשינויי האקלים
ממנו לקחתי תמונות אלו
שייכו שינוי זה ל...
"סיבות לא ידועות".
ברור שמעולם לא
הבנו מה גורם למדבור
שהחריב תרבויות רבות.
ועכשיו מאיים על עולמנו.
מעולם לא הבנו זאת.
קחו מטר רבוע אחד של קרקע
וחישפו אותו -כמו זה המופיע כאן-
ואני מבטיח לכם
שתמצאו אותו קר יותר בזריחה
וחם בצהרי היום,
מאשר אותה פיסת קרקע
המכוסה במצע, מצע כהה.
שיניתם את המיקרו-אקלים באזור פיסת הקרקע
ואם תעשו זאת
ותגדילו מאוד את אחוז השטח החשוף של הקרקע
ליותר ממחצית שטח כדור הארץ
אתם משנים את המאקרו-אקלים.
אבל פשוט לא הבנו
ולמה קצב ההתרחשות מאיץ כעת.
לא היה לנו שום הסבר לכך.
מה שכשלנו להבין
היה שהלחות העונתית באזורי העולם
הקרקע והצמחייה
התפתחו בעקבות הרעיה של המון חיות אוכלות עשב
וחיות מרעה אלו
התפתחו עם להקות פרא של טורפים.
ומכיוון שההגנה הטובה ביותר נגד להקות טורפים
וככל שהעדר גדול יותר
עדרים גדולים מטילים צואה ושתן סביב אזור התזונה שלהם,
ולכן עליהם להמשיך ולנוע,
תנועה זו מנעה רעיית יתר בקרקע
והרמיסה התקופתית הבטיחה כיסוי טוב של הקרקע, כפי שניתן לראות לאחר שהעדר עבר.
תמונה זו היא תמונה אופיינית
לעשבייה עונתית
שהתפתחה במשך ארבעה חודשי גשם
וכעת נכנסת לשמונה חודשי יובש עונתי
שימו לב לשינויים שלה כשהיא נכנסת לתקופת היובש.
כל העשבייה הזו שמעל הקרקע
חייבת להיות מדוכאת באמצעים ביולוגיים
לפני עונת הגידול הבאה
ואם לא תדוכא לפני עונת הגידול הבאה
העשבייה והקרקע יתנוונו.
אם לא ידוכא באמצעים ביולוגיים
זה יהפוך לחמצן
אך בתהליך איטי מאוד
וזה עוטף והורג את העשבייה
ומביא להיווצרות צמחייה עצית
וקרקע חשופה משחררת פחמן.
כדי למנוע זאת
השתמשנו באופן מסורתי באש
אבל אש משאירה במקביל את הקרקע חשופה
וגם משחררת פחמן.
וגרוע מכך,
שריפת 10 דונם עשבייה
מותירה הרבה יותר נזק
וזיהום מאשר יוצרות ששת-אלפים מכוניות.
ואנחנו שורפים
באפריקה מדי שנה
יותר מעשרה מיליארד דונם של עשבייה
וכמעט איש לא מדבר על כך.
כמדענים, אנו מצדיקים את השריפה
בכך שזה מסיר את החומר המת ומאפשר לצמחייה לגדול.
ועכשיו, כשאנחנו מסתכלים על שטחי העשבייה שהתייבשו,
מה אנחנו יכולים לעשות על-מנת לשמור את חיותם?
וזיכרו,
אני מדבר על מרבית שטחי כדור הארץ.
בסדר?
איננו יכולים יותר להפחית את מספר בעלי החיים לאפשר מנוחה לקרקע
מבלי לגרום למדבור ושינויי אקלים.
איננו יכולים לשרוף צמחייה יבשה מבלי לגרום מדבור ושינויי אקלים.
מה נעשה אם כן?
ישנה רק אפשרות אחת,
אני חוזר ומדגיש בפניכם,
רק אפשרות אחת נותרה בפני מומחי אקלים ומדענים,
אפשרות שנוגדת כל היגיון,
ולהשתמש בבעלי החיים,
מקובצים ונעים,
כנציגי העדרים והטורפים של פעם,
ובכך לחקות את הטבע.
לא נותרה למין האנושי כל אפשרות אחרת
אז בואו נעשה זאת.
ועל פיסת עשבייה זו,
נעמיס כמות גדולה של בעלי-חיים
אבל רק בחזית העשבייה.
נעמיס אותה בבקר צפוף מאוד, לחכות את פעולת הטבע,
ועשינו זאת, ראו בעצמכם.
את הקרקע מכסה עכשיו הצמחייה כמו גם הצואה,
השתן והליכלוך או הקש,
וכמו שכל אחד מהגננים שביניכם יבין,
קרקע זו מוכנה לספוג ולשמור על הגשם,
לאכלס את הפחמן ולפרק את המתאן.
ועשינו זאת,
וּמבלי להזדקק לאש המזיקה לקרקע,
ופינינו לצמחייה חדשה אפשרות לגדול.
ואז הבנתי לראשונה שכמדענים אין לנו ברירה
אלא להשתמש בפיתרון, המושמץ ביותר, של בעלי חיים
כדי להתמודד עם שינויי האקלים ועם המדבור
ניצבה לפני דילמה אמיתית.
איך עלינו לעשות זאת?
יש לנו 10,000 שנות ידע קיצוני לפיו
רועים כינסו והניעו את עדריהם,
אך הם יצרו
את הבעיה מעשה-ידי-אדם הגדולה ביותר של העולם.
ומצד שני יש לנו 100 שנים של מדע הגשם המודרני,
שהאיץ את קצב המדבור.
כפי שראינו לראשונה באפריקה, וחזרנו וראינו אחר-כך בארצות הברית,
וכמו שאתם רואים בתמונה זו, של אדמה המנוהלת על-ידי הממשל הפדרלי.
ברור שנדרש יותר מאשר רק קיבוץ והנעת עדרים.
ואנשים, במשך אלפי שנים
לא הצליחו להתמודד אף-פעם עם מורכבות הטבע.
אך כביולוגים וכמדענים, לא נתקלנו מעולם במשהו מורכב כזה.
ולכן, במקום להמציא את הגלגל,
התחלתי לבחון במקצועות אחרים על-מנת לראות אם מישהו כן התעמת עם בעיה כזו.
ומצאתי כי ישנן שיטות תכנון
שאני יכול להתאים לצורך הביולוגי שלנו,
ומשיטות אלו פיתחתי את מה שאנו קוראים
"ניהול מרעה מתוכנן וכּולל".
שיטת תכנון,
אשר מתכתבת עם כל מורכבויות הטבע,
התרבות והכלכלה.
היום, יש לנו נשים צעירות כמו זו, המלמדות כפריים באפריקה
איך לקבץ ולהגדיל את משק החי שלהם לעדרים גדולים,
ואיך לתכנן את רעייתם כך שתחקה את פעולת הטבע,
והיכן להלין את עדריהם בלילה
-- בסביבה ידידותית באספקט של טורפים,
מכיוון שיש לנו מרחב גדול של קרקעות, וכדומה--
ואיפה עליהם לממש זאת ולהביאם לשהיית הלילה
על-מנת להכין את שדות התבואה,
וכך קיבלנו גם עליה גדולה מאוד בתבואת השדות גם כן.
בואו נבחן מספר תוצאות.
זוהי קרקע הקרובה לקרקע אותה אנו מנהלים בזימבאבוואה,
שעברה בשלב זה ארבעה חודשי גשם כבד
זה קיבל מים באותה שנה,
וזה עומד להיכנס לעונה היבשה למשך זמן ארוך.
כפי שאתם יכולים לראות,
כל הגשם,
כמעט כל הגשם,
התאדה מפני השטח של הקרקע.
הנחלים יבשים למרות הגשם שאך הסתיים,
ויש לנו 150,000 אנשים, על בסיס כמעט קבוע, המקבלים סיוע במזון.
עכשיו בואו נעבור לקרקע אותה אנו מנהלים בסמוך, באותו יום,
עם אותה כמות גשם שיורדת,
ונבחן אותה.
הנחלים בה זורמים, יציבים ונקיים.
זה טוב.
הצימוח של העשב, השיחים, העצים, חיות הפרא,
הכל יותר פורה,
ולמעשה איננו חוששים משנים יבשות.
כל זה השגנו על-ידי הגדלת הבקר והעיזים ב-400 אחוזים,
תיכנון המרעה כך שיחקה את הטבע,
ושילובם עם כל הפילים,
התאו, הג'ירפות ושאר החיות שיש לנו.
אך לפני שהתחלנו, הקרקע שלנו נראתה כך.
אתר זה היה חשוף ושחוק
במשך יותר מ-30 שנה.
ללא קשר לכמות הגשם שקיבלנו.
בסדר?
הביטו בעץ המסומן ותראו
את השינוי לאחר שהשתמשנו במשק-החי ליקוי פעולת הטבע.
זהו אתר נוסף שהיה חשוף ושחוק,
ובבסיס העץ המסומן
איבדנו 30 סנטימטרים של קרקע.
בסדר?
ושוב, צפו בשינו לאחר שימוש במשק-החי לחיקוי פעולת הטבע.
ויש גם עצים שקרסו שם,
כתוצאה מפילים שחזרו לחלקה קורצת זו, וכן הלאה...
קרקע זו במקסיקו היתה מצב גרוע ביותר,
ונאלצתי לסמן את הגבעה
בגלל שהשינוי כל-כך מעמיק.
(מחיאות כפיים)
התחלתי לעזור למשפחה במדבר קרוֹ
להפוך את המדבר שהיה שם בשנות ה-70
ואתם רואים שם מימין, לאזור עשיר בעשבייה,
ותודה לאל,
עכשיו נכדיהם
על השטח ועם תיקווה לעתיד.
וראו את השינויי המדהים בתמונה זו,
בה רואים שהערוץ התאושש לחלוטין
בעזרת שימוש בלעדי בחיות על-מנת לחקות את פעולת הטבע.
ופעם נוספת,
יש לנו את הדור השלישי של משפחה זו
על הקרקע הזו כשהדגל עדיין מתנופף.
שטח העשבייה הנרחב של פטגוניה
הופך למדבר, כפי שאתם רואים כאן.
האדם במרכז התמונה הוא חוקר ארגנטינאי,
שתעד את
הנסיגה העיקבית של האדמה במשך
השנים שאוכלוסיית הכבשֹים התדרדרה.
הם הביאו 25,000 כבשים לבניית עדר אחד,
ומחקים בכך את פעולת הטבע כעת על-ידי מרעה מתוכנן.
דבר שגרר תעוד עלייה של 50 אחוזים
בייבול הקרקע במהלך השנה הראשונה!!
יש לנו עכשיו, בקרן ה??? של אפריקה
רועים המתכננים את רעייתם על-מנת לחקות את הטבע
שאומרים בפתיחות שזוהי התקווה היחידה
להצלת משפחותיהם ותרבותם.
תשעים וחמישה אחוזים מקרקע זו
יכולים להאכיל אנשים מחיות בלבד.
אני מזכיר לכם שוב שאני מדבר על מרבית שטחי כדור הארץ
הקובעים את גורלנו,
כולל האזורים האלימים ביותר בעולם,
בהם רק חיות יכולות להזין את בני האדם מתוך כ-95 אחוזים של אדמה.
מה שאנחנו עושים בצורה גלובלית זה שינויי אקלים
בדיוק כמו,
אני מאמין, דלקים מבוססי מאובנים.
ואולי אף יותר מאשר הדלקים מבוססי המאובנים.
אך גרוע מכך,
זה גורם לרעב,
עוני, אלימות,
קריסה חברתית ומלחמות.
ובזמן שאני מדבר איתכם,
מיליוני אנשים, נשים וטף סובלים ומתים.
ואם זה יימשך כך,
קרוב לוודאי שלא נצליח לעצור את שינוי האקלים.
אפילו אם נמנע את השימוש בדלקים מבוססי מאובנים.
אני חושב שהראתי לכם איך אנחנו יכולים לפעול
עם הטבע בעלויות נמוכות להפוך מגמה זו.
אנחנו כבר עושים זאת על-פני כ-150 מיליון דונם ב-5 יבשות.
ואנשים המבנים בפחם הרבה יותר
ממני, יכולים לחשב זאת לצרכי המחשה
אם נעשה את מה שהצגתי לפניכם כאן,
אנו יכולים להוציא מהאטמוספירה מספיק פחמן
ולהטמין אותו בבטחה בקרקעות המעוּשֹבות
במשך אלפי שנים.
ואם נעשה זאת רק בחצי
משטחי העשבייה בעולם שהראתי לכם,
נוכל להחזיר את המצב לרמות של לפני התקופה התעשייתית,
תוך כדי יצירת מזון להאכלת האוכלוסיה.
אני לא מסוגל להעלות על דעתי דבר
המעניק יותר תקווה לכדור הארץ שלנו,
לילדינו,
לילדי ילדינו
ולכל האנושות.
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)
תודה רבה לך, כריס.
כריס אנדרסון: תודה רבה.
יש לי, ואני משוכנע שלכל אחד כאן יש
ראשית, מאות שאלות.
שנית, רצון לחבק אותך.
אני רק רוצה לשאול אותך שאלה אחת מהירה:
כשאתה רק מתחיל ומביע עדר של חיות,
זה מדבר.
מה הם אוכלים?
איך החלק הזה עובד?
איך אתה מתחיל?
אךאן סייבורי: ובכן, עשינו זאת במשך הרבה זמן,
והזמן היחיד בו היינו צריכים לספק משהו
ולהאכיל הוא במשך שיקום שטח
שהיה חשוף ב-100%.
אבל לפני שנים רבות,
לקחנו את הקרקע הגרועה ביותר בזימבאבואה,
אזור שבו והצעתי שטר של 5 ליש"ט למי שבתוך טווח נסיעה של 160 קילומטר
למי שיצליח למצוא עשב אחד בתוך שטח המייצג מרחק נסיעה של 160 ק"מ
ועל שטח זה,
שילשנו את שיעור האוכלוסיה, מספר החיות,
בשנה הראשונה וללא הזנה.
רק התנועה
שחיקתה את פעולת הטבע, ושימוש בעקום סיגמואיד....
אבל בעיקרון זה....
זה עניין מעט טכני מכדי להסביר כאן, אבל זה רק...
כריס: ובכן, אהבתי את
--אני מתכוון, זה רעיון
מעניין וחשוב מאוד.
מיטב האנשים בבלוג שלנו יבואו
וידברו איתך וינסו..
"אני רוצה להתעמק יותר בזה"
אלאן סייבורי: נפלא.
כריס: ...זה מה שיכולנו לחלוק במהלך השיחה.
שיחה מדהימה זו, באמת שיחה מדהימה.
ואני חושב שהבחנת שכולנו מריעים לך על דרכך.
תודה רבה לך.
אלאן סייבורי: ובכן, תודה לך, תודה לך. תודה כריס.
(מחיאות כפיים)