Моя улюблена цитата належить активісту та панк-рок музиканту Жело Біафру.
Він сказав: "Перестаньте ненавидіти ЗМІ. Будьте ними."
Я митець.
Я люблю працювати зі ЗМІ та технологіями, тому що: а) вони мені знайомі
і мені подобається влада, яку вони мають.
б) я ненавиджу їх і мене жахає влада в їх руках.
(Сміх)
Я пам'ятаю інтерв'ю у 2003 ведучого Fox News Тоні Сноу
з Міністром оборони США Дональдом Рамсфельдом.
Вони говорили про недавнє вторгнення в Ірак,
і Рамсфельда запитали:
"Ми чуємо, скільки наших людей загинуло,
але ми ніколи не чуємо про втрати з іншого боку. Чому?"
Рамсфельд відповів:
"Ми не робимо підрахунки загиблих з іншої сторони."
Так?
Вважається, що від 150 000 до 1 000 000 цивільних іракців
було вбито в результаті вторгнення США у 2003 році.
Це число сильно контрастує з 4 486 військовослужбовцями,
які загинули тоді.
Я хотів зробити дещо більше, аніж просто розповісти про це страхітливе число.
Я хотів створити пам'ятник для окремих цивільних осіб,
які загинули через вторгнення.
Пам'ятники війни, такі як Меморіал ветеранів В'єтнаму Майї Лін,
дуже величезні.
Дуже сильні та однобічні.
Я хотів, аби мій пам'ятник жив у світі та переходив з рук в руки.
Я пам'ятаю, як мені, хлопчику у школі,
вчитель з цивільного виховання дав завдання
на аркуші паперу написати членові уряду.
Нам сказали, якщо ми напишемо дійсно гарного листа,
якщо ми подумаємо над ним,
ми отримаємо дещо більше, аніж просту відповідь.
Це мій "Блокнот".
Те, що виглядає буденним жовтим аркушем,
є, насправді, пам'ятником цивільним особам з Іраку,
які були вбиті через вторгнення США.
"Блокнот" - це акт протесту та акт пам'яті,
який має вигляд звичайного аркуша.
При збільшенні, лінії паперу
виявляються мікродрукованим текстом,
який складається з деталей, імен, дат та місць,
які стосуються цивільних іракців, що загинули.
Останні 5 років я беру блоки цього паперу, тонни цього матеріалу
та поставляю іх незаконно
до канцелярії США та уряду коаліції.
(Сміх)
(Оплески)
Це не те місце, де потрібно розповідати, як саме я це зробив.
(Сміх у залі)
Я також зустрічався один-на-один з чинними та колишніми членами
так званої Коаліції Доброї Волі, які допомагали вторгненню.
І так, коли я можу, я зустрічаюся з одним з них,
і показую свій проект.
Влітку минулого року я зміг зустрітися
з колишнім Генеральним прокурором США та автором Меморандуму з катування, Альберто Гонсалесом.
(Відео) Метт Кеньон: Чи можу я віддати це вам?
Це особливий блокнот.
Це насправді частина триваючого арт-проекту.
Альберто Гонсалес: Це спеціальний офіційний блокнот?
МК: Так. Ви не повірите,
але це пам'ятка з колекції в Музеї Сучного Мистецтва; я митець.
І усі лінії на аркуші... вони насправді є...
АГ: Вони зникнуть?
МК: Ні, це мікродрукований текст,
який містить імена іракських мирних жителів,
які померли з початку вторгнення в Ірак.
АГ: А, гаразд.
АГ: Дякую. МК: Дякую.
(Сміх)
Те, у який спосіб він подякував мені, насторожує.
(Сміх)
Добре, тож я хочу, аби кожен зазирнув під крісло, на якому сидить.
Там конверт.
Будь ласка, відкрийте його.
Аркуш, який ви тримаєте,
складається з деталей про загиблих іракців.
Я хочу, аби ви написали на цьому аркуші ім'я члена уряду.
Ви можете допомогти відіслати це число цивільних жертв
у державні архіви.
Тому що кожен такий ваш лист, відправлений до уряду,
якщо це буде по всьому світу, звичайно –
кожний лист заархівується, задокументується та зареєструється.
Разом ми можемо залишити їх в поштових скриньках під носом у людей при владі.
Усе, що відправляється,
зрештою стає частиною постійного архіву нашого уряду,
наш спільний історичний запис.
Дякую.
(Оплески)
Том Рієллі: Скажіть, Метт,
як ця ідея з "Блокнотом" прийшла до вас?
Метт Кеньон: Я тільки-но закінчив проект,
що стосувався війни, в якій брала участь коаліція США,
де була створена чорна пов'язка під назвою "Саморобний пристрій для чуйних",
яка містила в собі, в реальному часі,
імена, звання, причини та місце смерті
військовослужбовців США, які загинули закордоном,
і кожен раз, коли Міністерство оборони або Центральне командування надавали свої дані,
пов'язка колола б мене в руку.
І так, я дізнався що існувала спекуляція
з кількістю наших людей, які вмирали за кордоном ,
але кількість жертв цивільних
була зовсім не пропорційною.
Том Рієллі: Дуже дякую.
Метт Кеньон: Дякую.
(Оплески)