Postoji citat koji volim od aktiviste i pank rok muzičara Džela Bijafre.
On kaže: „Ne mrzite medije. Budite mediji".
Ja sam umetnik.
Volim da radim sa medijima i tehnologijom jer, pod A, upoznat sam sa njima
i sviđa mi se njihova moć
i pod B, mrzim ih i bojim se moći koju imaju.
(Smeh)
Sećam se da sam 2003. godine gledao
intervju voditelja Foks Njuza, Tonija Snoua,
sa tadašnjim američkim sekretarom odbrane
Donaldom Ramsfeldom.
Pričali su o nedavnoj invaziji Iraka
i Ramsfeldu je postavljeno pitanje:
„Čujemo o našem broju žrtava,
ali nikada o njihovom. Zašto?"
Ramsfeldov odgovor je:
„Pa, ne brojimo žrtve drugih ljudi."
Zar ne?
Procenjeno je da je između 150 000 i jednog miliona Iračana, civila,
poginulo kao rezultat invazije koju su predvodile SAD 2003. godine.
Taj broj potpuno odudara u odnosu na 4 486 američkih vojnika
koji su izgubili živote tokom istog perioda.
Želeo sam da učinim više od samog podizanja svesti
o ovom zastrašujućem broju.
Želeo sam da stvorim spomenik za pojedinačne civile
koji su poginuli zbog invazije.
Spomenici ratu, kakav je „Vijetnamski spomenik" Maje Lin,
često su ogromni.
Veoma su moćni i jednostrani.
Želeo sam da moj spomenik živi u svetu i cirkuliše.
Sećam se kada sam bio dečak u školi,
učitelj nam je zadao klasičan zadatak iz građanskog vaspitanja
gde uzmete list papira i pišete članu svoje vlade.
Rečeno nam je da, ako napišemo stvarno dobro pismo,
ako stvarno razmislimo o tome,
da ćemo dobiti kao odgovor više od jednostavno formulisanog pisma.
Ovo je moja "Beležnica".
Ono što izgleda kao uobičajeni, žuti tabak papira
u stvari je spomenik pojedinačnim iračkim civilima
koji su izgubili živote zbog američke invazije.
„Beležnica" je čin protesta i čin komemoracije
prerušen u uobičajeni tabak papira.
Linije papira, kada se uvećaju,
otkrivaju da su tekst u mikroštampi
koji sadrži detalje, imena, datume i lokacije
pojedinačnih iračkih civila koji su poginuli.
Tako sam proteklih 5 godina uzimao ove blokove, na tone,
i krijumčario ih u kancelarijske zalihe
vlada Sjedinjenih Država i Koalicije.
(Smeh)
(Aplauz)
Ne moram da vam kažem da ovo nije mesto
za diskusiju o tome kako sam to radio.
(Smeh)
Takođe sam se sretao jedan na jedan sa članovima i bivšim članovima
tzv. „Koalicije voljnih" koja je pomagala pri invaziji.
Tako, kada god mogu, sretnem se sa nekim od njih
i podelim svoj projekat sa njima.
Prošlog leta, imao sam prilike da sretnem
bivšeg američkog državnog tužioca
i autora „Memoranduma o mučenju", Alberta Gonzalesa.
(Video) Kenjon Martin: Mogu li da Vam dam ovo?
Ovo je posebna sveska za beleške.
U stvari je deo projekta u toku.
Alberto Gonzales: Ovo je posebna sveska za beleške?
MK: Da. Nećete mi verovati,
ali je u kolekciji Muzeja moderne umetnosti;
ja sam umetnik.
AG: Okej.
MK: Sve ove linije papira su u stvari -
AG: Da li će nestati?
MK: Ne, one su tekst u mikroštampi
koji sadrži imena pojedinačnih iračkih civila
koji su izgubili živote od početka invazije na Irak.
AG: Da. Okej.
AG: Hvala vam. MK: Hvala vam.
(Smeh)
Način na koji kaže „Hvala vam" me stvarno plaši.
(Smeh)
Okej, želeo bih da svako od vas pogleda ispod svoje stolice.
Tamo je koverta
i molim vas da je otvorite.
Papir koji držite u ruci
sadrži detalje o iračkim civilima koji su izgubili živote zbog invazije.
Želeo bih da iskoristite ovaj papir i pišete članu vlade.
Možete pomoći u krijumčarenju broja civilnih žrtava
u arhive vlade
jer je svako pismo koje je poslato vladi -
a ovo je tako i širom sveta, naravno -
svako pismo koje je poslato se arhivira, knjiži i zavodi.
Zajedno možemo ovo staviti u poštanske sandučiće
i ispred nosa ljudima koji su na vlasti.
Sve što je poslato
na kraju postaje deo trajne arhive naše vlade,
naš zajednički istorijski zapis.
Hvala vam.
(Aplauz)
Tom Rajli: Reci mi, Met,
kako ti je sinula ideja o Beležnici?
Met Kenjon: Upravo sam završio projekat
koji se bavio stranom rata američke Koalicije
i bila je to crna traka za ruku koja se zvala
„improvizovani uređaj za empatiju"
koji je akumulirao tokom vremena
imena, činove, uzroke smrti i mesto
američkih vojnika koji su poginuli van zemlje,
a svakoga puta kada bi Ministarstvo odbrane ili CENTCOM
objavili podatke,
ubolo bi me u ruku.
Tako, postao sam svestan da postoji spektakl
povezan sa našim ljudima koji poginu van zemlje,
ali neproporcionalni broj žrtava
bile su građanske žrtve.
TR: Hvala ti.
MK: Hvala vama.
(Aplauz)