הטנגו האבולוציוני של איברי המין של החיות.
האם אתם יכולים לנחש במה אתם מביטים?
אם התשובה שלכם היא פות של ברווזה, אתם צודקים.
למרות שהופעתה החיצונית של הציפור לא נראית מוזרה במיוחד,
היא משתמשת במתקן מוזר, מורכב
דמוי פותחן בקבוקים כדי להתרבות.
אנחנו רואים איברי מין מדהימים נוספים אצל חרקים,
יונקים,
זוחלים,
דגים,
עכבישים,
ואפילו חלזונות.
נראה שאף איבר לא התפתח מהר וליותר צורות מגוונות
מאלה שמעורבים בהתרבות.
על פני השטח, זה הגיוני, כי האבולוציה עובדת דרך הִתְרַבּוּת.
כשחיה משאירה יותר צאצאים, הגנים שלה נפוצים.
ומאחר ואיברי מין הם הכלי של החיה להתרבות,
לכל שיפור בהם תהיה השפעה מיידית.
ועדיין, מה התועלת באזורים מוצנעים מקושטים שכאלה?
אחרי הכל, פעולת איברי המין נראית פשוטה.
פין מעביר מעט זרע
ופות מקבל אותו ומעביר אותו לביצית.
איבר דמוי פיפטה על הזכר
ומבנה דמוי משפך על הנקבה צריכים להספיק לכל חיה.
אבל זה לא מה שאנחנו רואים.
הפין של פרעוש התרנגולת, לדוגמה, ממש לא נראה כמו פיפטה,
יותר כמו שעון סבא מפורק.
והפות של חיפושית כנף הנוצה
דומה למשהו שתמצאו בספר של ד"ר סוס.
לרוחב כל ממלכת החי,
איברי מין הם דברים מאוד מורכבים,
נראה שהם מורכבים מדי לביצוע משימתם.
זה משום שאיברי מין לא רק מעבירים ומקבלים זרע.
הרבה זכרים משתמשים בפין גם כמכשיר חיזור, כמו זבובי המנוף.
בכמה מינים דרום אמריקאים,
לזכרים יש לוח כביסה ומגרד על הפין,
שמייצר שיר שרועד דרך גוף הנקבה
כשהם מזדווגים.
חושבים שאם נקבת זבוב המנוף נהנית מהסרנדה יוצאת הדופן הזו,
זה יאפשר לזכר להיות האב של הצאצאים שלהן.
בדרך זו, הגנים של הפינים המוזיקליים ביותר מתפשטים,
מה שמוביל לאבולוציה מהירה של פינים של חרקים.
בדומה, לכמה חיפושיות יש שני מקלות תופים קטנים לצד הפין.
במהלך ההזדווגוות, הם יתחככו, יכו, או יטפחו על הנקבה איתם.
וכמה חיות בעלות פרסות, כמו כבשים ושוורים,
משתמשים בהארכה דמויית שוט בצד שמאל של הפין
כדי ליצור תחושה במהלך ההזדווגות.
אבל איך הנקבה באמת יכולה לבחור בין זכרים
אם היא יכולה להעריך אותם רק אחרי הזדווגות?
שם נכנסת לפעולה ההתאמה של הנקבה.
למעשה, הזרעה שונה מהתעברות,
ואיברי הנקבה מנצלים את האבחנה.
לדוגמה, בכמה זבובי גללים,
הואגינה מכילה כיסים להפרדת הזרע בין זכרים שונים
כתלות בכמה הם היו מושכים.
זכרים משתמשים בפינים שלהם לחיזור,
ונקבות ששולטות בניהול הזרע שלהם
הן שתי סיבות לכך שאיברי המין התפתחו לצורות כה מורכבות.
אבל יש עוד,
כי איברי המין הם גם המקום בו פועל הקונפליקט המיני.
האינטרס של הנקבה ימולא הכי טוב אם היא תפרה את הביציות שלה
עם הזרע של האבות הכי טובים
ותיצור גיוון גנטי בין הצאצאים שלה.
לזכר, מצד שני, אלה חדשות רעות.
עבורו, זה יהיה הכי טוב אם הנקבה תשתמש בזרע שלו
כדי להפרות את כל הביציות שלה.
אז אנחנו רואים מחזורים של התאמות במרוץ נשק אבולוציוני
כדי לשמור על שליטה.
לעכבישי אלמנה שחורה יש קצה פין שניתן לניתוק
שנשבר בתוך הואגינה וחוסם את הנסיונות של המתחרים,
וזכרי פשפשים עוקפים לגמרי את אברי הרביה של הנקבות
בשימוש בפין דמוי מזרק המזריק תאי זרע ישירות לתוך הבטן שלה.
וכדי להתעלות על זה,
נקבות פיתחו אמצעי מניעה משלהן.
בכמה מיני פשפשי מיטה,
הנקבות פיתחו איברי רביה חדשים לגמרי
בצידיהן הימניים שם הזכרים בדרך כלל חודרים אליהן.
זה מאפשר לסנן זרע לא רצוי
עם איברי הרביה שלהן.
וואגינות של ברווזות מעוצבים כמו ספירלה בכיוון השעון
כך שכשהזכר מנפח את הפין הארוך נגד כיוון השעון שלו לתוכה,
והיא לא מסכימה,
כל מה שהיא צריכה לעשות זה לכווץ את שרירי הואגינה שלה
והפין פשוט נופל החוצה.
אז, איברי המין שונים כל כך, לא רק כדי לעניין אותנו,
אלא משום שבכל מין,
הם התוצאה של טנגו אבולוציוני רותח של המינים
המתרחש מזה מיליוני שנים
וימשיך עוד מליוני שנים.