איזו קבוצה מסקרנת של אנשים אתם ...
לפסיכולוג.
(צחוק)
הייתה לי ההזדמנות במהלך הימים האחרונים
להקשיב לכמה מהשיחות שלכם
ולצפות בכם כיצד אתם מתקשרים אחד עם השני.
ואני חושב שזה הוגן לומר, כבר,
שישנם 47 אנשים בקהל הזה,
ברגע זה,
שמפגינים סימפטומים פסיכולוגיים שהייתי רוצה לדון בהם היום.
(צחוק)
וחשבתי שאתם עשויים לרצות לדעת מי אתם.
(צחוק)
אבל במקום להצביע עליכם,
דבר שיהיה מיותר ופולשני,
חשבתי שאספר לכם מספר עובדות וסיפורים,
שבהם אתם עשויים לתפוס הצצה על עצמכם.
אני בתחום המחקר המכונה פסיכולוגית אישיות,
שמהווה חלק ממדע אישיות גדול יותר
שמשתרע על פני ספקטרום מלא החל מנוירונים עד לנרטיבים
ומה שאנחנו מנסים לעשות,
בדרכנו שלנו,
הוא להבין כיצד כל אחד מאיתנו -
כל אחד מכם --
הוא, במובנים מסוימים,
כמו כל האנשים האחרים,
כמו כמה אנשים אחרים
וכמו אף אחד אחר.
כעת, אתם כבר רשאים לומר על עצמכם,
"אני לא מסקרן.
אני האדם ה 46 הכי משעמם בחצי הכדור המערבי."
או שאתה עשוי לומר על עצמך,
"אני מסקרן.
אפילו אם אני נחשב על ידי רוב האנשים כמטומטם גדול מאין כמוהו."
(צחוק)
אבל זו דיאגנוזה עצמית של החד-גוניות שלך והטמטום שלך
שגורם לי כפסיכולוג להיות ממש מוקסם ממך.
אז תנו לי להסביר לכם למה זה כך.
אחת הגישות המשפיעות ביותר במדע אישיות
מוכרת כפסיכולוגית התכונות
והיא מסווגת אתכם לאורך חמישה ממדים שמחולקים באופן מנורמל,
ושמתארים היבטים מוסכמים באופן אוניברסלי של הבדלים בין אנשים.
הם מוגדרים בראשי התיבות OCEAN
אז ה"O" מייצג את המשפט "פתוח לחוויה,"
לעומת אלה שהם סגורים יותר.
"C" מייצג "מצפוניות,"
בניגוד לאלה עם גישה יותר אדישה לחיים.
"E" מייצג "החצנה," בניגוד לאנשים מופנמים יותר.
"A" -- אנשים נעימי הליכות,"
בניגוד לאלה שבהחלט אינם נעימים.
ו "N" -- אנשים נוירוטיים,"
בניגוד לאלה שהם יותר יציבים.
לכל הממדים האלה השלכות על איכות החיים שלנו,
בדרך שבה החיים שלנו הולכים.
וכך, אנו יודעים, למשל,
פתיחות ומצפוניות מנבאים טוב מאוד הצלחה בחיים
אבל אנשים פתוחים משיגים הצלחה זו באמצעות היותם נועזים
ומדי פעם, יוצאי דופן.
האנשים המצפוניים משיגים זאת באמצעות היצמדות למועד אחרון,
להתמדה, כמו גם לתשוקה מסוימת שיש להם.
מוחצנות ונעימות שניהם מסייעים
לעבוד היטב עם אנשים.
את המוחצנים למשל, אני מוצא מסקרנים.
עם הכיתות שלי, לפעמים אני נותן להם עובדה בסיסית
שעשויה להיות חושפנית ביחס לאישיות שלהם:
אני אומר להם שזה כמעט בלתי אפשרי למבוגרים
ללקק את חלקו החיצוני של המרפק שלהם.
(צחוק)
האם ידעתם את זה?
כבר עכשיו, כמה מכם ניסו ללקק את החלק החיצוני של המרפק שלהם.
אבל המוחצנים מביניכם
הם ככל הנראה אלה שלא רק ניסו,
אלא הצליחו ללקק את המרפק
של האדם שיושב לידם.
(צחוק)
אלה הם המוחצנים.
בואו ונדון ביותר פירוט במוחצנות,
כי זה תוצאתי וזה מסקרן.
וזה עוזר לנו להבין את מה שאני מכנה: שלושת סוגי הטבע שלנו.
ראשית, הטבע הביוגני שלנו -- הנוירופיזיולוגיה שלנו.
שנית, הטבע הסוציוגני שלנו או טבענו השני,
שקשור לתרבות ולהיבטים חברתיים בחיינו.
ושלישית, מה שעושה אותך לאינדבידואלי שהנך, לאידיוסינקרטי --
מה שאני קורא לו טבעך ה"אידיוגני"
הרשו לי להסביר.
אחד הדברים שמאפיינים מוחצנים הוא שהם זקוקים לגירוי
וניתן להשיג גירוי זה על ידי מציאת דברים מרגשים:
רעשים קולניים, מסיבות וארועים חברתיים כאן ב TED --
אתם רואים את המוחצנים יוצרים ליבה מגנטית.
הם כולם נאספים יחד.
וראיתי אתכם.
המופנמים ככל הנראה מבלים זמן במקומות השקטים
למעלה בקומה השנייה
שם הם יכולים להפחית גירוי --
ואולי להתפרש בטעות כבלתי חברתיים,
אבל אתם לא בהכרח אנטי חברתיים.
זה יכול להיות שאתם מבינים שאתם מצליחים יותר
כאשר יש לכם סיכוי להנמיך את רמת הגירוי.
לפעמים זה ממריץ פנימי, מתוך גופכם.
קפאין, למשל, פועל הרבה יותר טוב עם מוחצנים מאשר עם מופנמים.
כאשר מוחצנים נכנסים למשרד בתשע בבוקר
ואומרים: "אני באמת צריך כוס קפה,"
הם לא צוחקים --
הם באמת צריכים.
המופנמים לא מצליחים באותה מידה,
במיוחד אם המשימות בהן הם עוסקים--
והם כבר שתו קצת קפה --
אם משימות אלו מואצות,
ואם הן ניתנות לכימות,
מופנמים עשויים להציג את המראה של לא להיות כמותיים במיוחד.
אבל זו תפיסה מוטעית.
אז הרי התוצאות שאכן מסקרנות למדי:
אנחנו לא תמיד מה שזה נראה,
וזה לוקח אותי לנקודה הבאה שלי.
עלי לומר ללפני שאני מגיע לזה,
משהו על יחסי מין,
למרות שייתכן שלא יהיה לי זמן.
וכך, אם אתם רוצים שאני --
כן, הייתם רוצים?
בסדר.
(צחוק)
יש מחקרים שנעשו
על התדירות שבה אנשים עוסקים בחיי אישות,
בחלוקה לפי זכר, נקבה, מופנם, מוחצן.
אז אני שואל אתכם:
כמה פעמים בדקה --
או, אני מצטער, זה היה מחקר החולדות --
(צחוק)
כמה פעמים בחודש
גברים מופנמים עוסקים בכך?
3.0.
גברים מוחצנים?
יותר או פחות?
כן. יותר.
5.5 - כמעט כפליים.
נשים מופנמות: 3.1.
נשים מוחצנות?
למען האמת, כשאני מדבר כגבר מופנם,
אשר אני אסביר מאוחר יותר -
הם הירואים.
7.5.
הם לא רק לוקחים את כל הגברים המוחצנים
הם עוברים כמה מופנמים גם כן.
(צחוק)
(תשואות)
אנחנו מתקשרים בצורה שונה, מוחצנים ומופנמים.
מוחצנים, כשהם באים במגע,
רוצים שיהיו להם הרבה מפגשים חברתיים שמודגשים בקירבה.
הם אוהבים לעמוד קרוב לשם תקשורת נוחה.
הם אוהבים הרבה קשר עין,
או מבט הדדי.
מצאנו בכמה מחקרים
שהם משתמשים ביותר מונחים מקטינים כשהם פוגשים מישהו.
אז כאשר מוחצן פוגש צ'ארלס,
הוא מיד הופך ל"צ'ארלי" ואז ל "צ'אק,"
ואז " צ'אקלס בייבי."
(צחוק)
בעוד שעבור המופנמים,
הוא נשאר "צ'רלס," עד שהוא מקבל אישור להיות יותר אינטימי
מהאדם שהוא מדבר אליו.
אנחנו מדברים בצורה אחרת.
מוחצנים מעדיפים שחור ולבן, שפה קונקרטית פשוטה.
מופנמים מעדיפים -- ואני חייב שוב לומר לכם
שאני מופנם קיצוני ככל שרק תוכלו לדמיין --
אנו מדברים אחרת.
אנחנו מעדיפים הקשר מורכב
מקרי,
משפטים מעורפלים --
(צחוק)
פחות או יותר.
(צחוק)
כפי שזה היה.
(צחוק)
בלי להתעקש על זה יותר מדי --
כמו זה.
כשאנו מדברים,
אנחנו לפעמים מדברים אחד מעבר לשני
היה לי חוזה לייעוץ שחלקתי עם עמית
ששונה ממני כפי שאפשר ששני אנשים יכולים להיות.
ראשית, שמו הוא תום.
שלי לא.
(צחוק)
שנית, הוא 1.98 גובה.
יש לי נטייה לא להיות.
(צחוק)
ושלישית הוא האדם הכי מוחצן שתוכלו למצוא.
אני מופנם באופן חמור.
אני סובל מעומס יתר,
אני אפילו לא יכול לשתות כוס קפה אחרי שעה שלוש בצהריים
ולצפות לישון בערב,
נעזרנו בפרוייקט הזה באדם ששמו מיכאל.
ומיכאל כמעט הביא את הפרוייקט להתרסקות.
אז האדם שעזר לו שאל את תום ואותי,
"מה דעתכם על מיכאל?"
ובכן, אני אגיד לכם בעוד דקה מה תום אמר.
הוא דיבר ב"מוחצניות קלאסית."
והנה כיצד אוזניים מוחצנות שמעו מה אמרתי,
שזה למעשה די מדוייק.
אמרתי, "ובכן, למיכאל אכן יש נטייה לפעמים
להתנהג באופן שאחדים מאיתנו עלולים לראות
כמשהו יותר אסרטיבי ממה שנחוץ בדרך כלל."
(צחוק)
תום גלגל את עיניו ואמר,
"בריאן, זה מה שאמרתי:
הוא אידיוט!"
ׁ(צחוק)
(תשואות)
עכשיו, כמופנם,
יכולתי לרמוז בעדינות על תכונות מסוימות של "אידיוט."
בהתנהגות של האיש הזה,
אבל אני לא מתכוון לזנק על המילה ב-א'.
(צחוק)
אבל המוחצן אומר,
" אם הוא הולך כמו אחד כזה, אם הוא מדבר כמו אחד כזה, אני קורא לו כזה."
ואנחנו עוברים זה לייד זה.
עכשיו, האם זה משהו שאנחנו צריכים להתייחס אליו?
כמובן.
זה חשוב שאנחנו יודעים זאת.
האם זה כל מה שאנחנו?
האם אנחנו רק אוסף של תכונות?
לא, אנחנו לא.
זיכרו, אתם כמו כמה בני אדם אחרים
וכמו אף אחד אחר.
מה בנוגע לייחודיות שלכם?
כמו אליזבת, או כמו ג'ורג',
אתם עשויים לחלוק את המוחצנות או הנויורוטיות שלכם,
אבל האם יש כמה מאפיינים אליזבתניים מובהקים בהתנהגות שלכם,
או גיאורגיאניים בשלכם,
שגורמים לנו להבין אתכם טוב יותר מאשר רק אוסף תכונות?
שגורם לנו לאהוב אתכם?
לא רק משום שאתם סוג מסוים של אדם.
לא נוח לי לשים בני אדם במגירות.
אני אפילו לא חושב שמקומן של יונים הוא בשובך.
אז מהו הדבר שעושה אותנו שונים?
זה העשייה שלנו בחיים -- הפרוייקטים האישיים.
יש לכם פרוייקט אישי כעת ממש
אבל אף אחד אולי לא יודע זאת כאן
זה מתייחס לילד שלכם--
חזרתם שלוש פעמים לבית החולים,
והם עדיין לא יודעים מה לא בסדר,
או זו יכולה להיות אמא שלכם.
והתנהגתם בצורה לא אופיינית.
אלו הן תכונות "חופשיות."
אתם מאוד נעימי הליכות אך מתנהגים באופן בלתי נעים
על מנת לשבור את המחסומים של קהות מנהלית
בבית החולים,
כדי לקבל משהו עבור אמכם או ילדכם.
מהן התכונות ה"חופשיות" הללו?
הן מופיעות כשאנו מגלמים תפקיד
במטרה לקדם מטרת ליבה בחיינו.
והן מה שחשוב.
אל תשאלו אנשים איזה סוג אדם אתה;
שאלו אותם. "מהם פרוייקטים הליבה בחייכם?"
ואנו מגלמים את אותן תכונות חופשיות.
אני מופנם,
אך יש לי פרוייקט ליבה שהוא ללמד
אני פרופסור,
ואני אוהב מאוד את התלמידים שלי,
ואני אוהב מאוד את התחום שלי.
ואני לא יכול לחכות כדי לספר להם מה חדש, מה מרגש,
מה שאיני יכול לחכות כדי לספר להם עליו.
וכך אני פועל בצורה מוחצנת,
כי בשמונה בבוקר,
הסטודנטים זקוקים למעט הומור,
מעט מעורבות כדי שיוכלו להמשיך הלאה
בימים מפרכים של לימודים.
אבל עלינו להיות מאוד זהירים
כאשר אנו פועלים ממושכות באופן לא אופייני.
לפעמים אנחנו עלולים למצוא שאיננו דואגים לעצמנו,
אני מוצא, לדוגמה, לאחר תקופת התנהגות פסאדו-מוחצנת,
שעלי להתרפא איפהשהו בעצמי.
כפי שסוזן קיין אמרה בספר ה"שקט" שלה,
בפרק שהציג את הפרופסור הקנדי המוזר
שלימד בזמנו בהרווארד,
לפעמים אני הולך לשרותי הגברים
כדי לחמוק מהתלאות והקשיים של מוחצנים מזעזעים,
(צחוק)
זכור לי יום מסוים אחד שפרשתי לתא,
בניסיון להימנע מגירוי יתר,
ומוחצן אמיתי הגיע לידי -- לא ממש לתא שלי,
אבל לתא הסמוך --
ויכולתי לשמוע רעשים שונים של התפנות,
שאנחנו שונאים - אפילו את שלנו,
וזו הסיבה שאנחנו מורידים את המים תוך כדי, וגם אחר כך.
(צחוק)
ואז שמעתי את הקול המחוספס הזה אומר,
"הי, האם זה ד"ר ליטל?"
(צחוק)
אם יש משהו שלבטח יגרום למופנם עצירות של 6 חודשים,
זו שיחה בשירותים.
(צחוק)
זה המקום שאליו אני הולך כעת.
אל תעקבו אחרי
תודה רבה לכם,
(תשואות)