Piano, arba „p“, yra mano mėgstamiausias muzikos simbolis.
Jis reiškia „groti tyliai“.
Jei grojate muzikos instrumentu ir natose pamatote „p“,
turite groti tyliau.
Dvi „p“ – dar tyliau.
Keturias „p“ – nepaprastai tyliai.
Čia yra mano „p“ medžio piešinys,
parodantis, jog
nesvarbu, kiek tūkstančių „p“ bus po tūkstančiais kitų „p“,
niekada nepasieksite absoliučios tylos.
Taip aš šiuo metu apibūdinu tylą:
tai labai nežymus garsas.
Norėčiau šiek tiek papasakoti
apie amerikiečių gestų kalbos, žinomos kaip ASL, istoriją
bei pasidalinti savo patirtimi.
Prancūzų gestų kalba Amerikoje paplito 19 amžiaus pradžioje.
Laikui bėgant, besimaišydama su vietiniais gestais
ji išsivystė į kalbą, kurią dabar vadiname ASL.
Taigi ši kalba turi apie 200 metų trunkančią istoriją.
Aš gimiau kurčia,
ir buvau išmokyta tikėti, kad mano gyvenime garsui nėra vietos.
Tikėjau, kad tai yra tiesa.
Tačiau dabar suprantu, kad klydau.
Garsas mano gyvenime užėmė svarbią vietą,
išties, jis buvo mano mintyse kasdien.
Būti kurčiuoju žmogumi, gyvenančiu garsų kupiname pasaulyje
buvo lyg gyvenimas užsienio šalyje,
aklai sekant to pasaulio taisyklėmis, papročiais, elgesio modeliais ir normomis,
niekados jomis neabejojant.
Tai kaip gi aš suvokiu garsus?
Na, aš stebiu, kaip žmonės elgiasi ir reaguoja į garsą.
Jūs esate tarsi mano garsiakalbiai, sustiprinantys garsą.
Aš mokausi ir mėgdžioju tą elgesį.
Tuo pačiu metu, suvokiau, jog ir pati sukeliu garsus
Ir mačiau, kaip žmonės į juos reaguoja.
Taigi, pavyzdžiui, aš išmokau
„Netrankyk durų!“
„Netriukšmauk, kai valgai iš bulvių traškučių pakelio!“
(Juokas)
„Neriaugėk,
ir valgydamas,
įsitikink, kad valgymo įrankiais nebraižai savo lėkštės“.
Visas šias taisykles praminiau „garsų etiketu“.
Tikriausiai galvoju apie garsų etiketą
daugiau negu dažnas girdintis žmogus.
Esu be galo budri garsui.
Ir visados laukiu, nervingai ir nekantriai
garsų ir to, kas nutiks vėliau.
Ir todėl, šis piešinys.
TBD – „bus nuspręsta vėliau“.
TBC – „bus tęsinys“.
TBA – „bus pranešta vėliau“.
Atkreipkite dėmesį į šią penklinę –
jos linijose nėra jokių natų.
Taip yra todėl, kad linijose jau glūdi garsas
per subtilias formas.
Kurčiųjų kultūroje judesys yra lygus garsui.
Šis gestas ASL kalboje reiškia „penklinę“.
Įprastai penklinę sudaro penkios linijos,
tačiau rodyti gestą štai taip iškėlus nykštį
man atrodo nenatūralu.
Todėl, kaip pastebėsite mano piešiniuose, vaizduoju keturias linijas.
2008 metais turėjau progą vykti į Berlyną, Vokietiją,
į menininkų rezidenciją.
Iki tol dirbau dailininke.
Šią vasarą aplankiau įvairius muziejus ir galerijas,
ir, keliaudama iš vienos vietos į kitą,
pastebėjau, jog ten nebuvo vizualinio meno.
Tuo metu karaliavo garsas, ir tai mane pribloškė ...
nebuvo jokio vizualinio meno,
viskas buvo paremta garsu.
Dabar garsas aplankė mano meno teritoriją.
Ar jis mane atitolins nuo meno?
Suvokiau, kad nėra dėl ko nerimauti.
Aš juk pažįstu garsą.
Žinau jį taip gerai,
kad tai neturi būti kažkas, patirtas tik per mano ausis.
Jį galima pajusti per lytėjimą
ar patirti per regėjimą,
ir netgi kaip idėją.
Taigi nusprendžiau susigrąžinti nuosavybės teisę į garsą
ir įtraukti į savo meno kūrinius.
Ir visko, ko buvau išmokyta apie garsą,
nusprendžiau atsisakyti ir pamiršti.
Pradėjau kurti naujas meno formas.
Ir kai pristačiau tai menininkų bendruomenei,
Buvau apstulbusi dėl palaikymo ir dėmesio gausos, kurios sulaukiau.
Suvokiau:
garsas yra kaip pinigai,
galia ir kontrolė –
tai lyg socialinė valiuta.
Pasąmoningai visados jutau, kad garsas buvo jūsų dalykas,
girdinčiojo žmogaus dalykas.
O garsas yra toks galingas,
kad jis gali arba susilpninti mane ir mano kūrybą,
arba jis gali mane įgalinti.
Pasirinkau būti įgalinta.
Žodinė kalba turi didžiulę kultūrą.
Ir vien todėl, kad komunikuodama nenaudoju savo balso
visuomenėse akyse atrodo, lyg apskritai neturėčiau balso.
Todėl turiu dirbti su žmonėmis, kurie gali mane palaikyti kaip lygiavertę
ir tapti mano balsu.
Eidama šiuo keliu, esu pajėgi išlikti svarbi šiuolaikinėje visuomenėje.
Taigi, mokykloje, darbe ir kitose institucijose
bendradarbiauju su daug skirtingų ASL vertėjų.
Ir jų balsas tampa mano balsu ir tapatybe.
Jie padeda man būti išgirstai.
O jų balsas turi vertę ir socialinę valiutą.
Ironiška, bet pasiskolindama jų balsą,
galiu įgyti laikiną valiutos formą,
lyg imdama paskolą su labai aukštomis palūkanų normomis.
Jeigu netęsiu šios praktikos,
jaučiu, jog galiu paskęsti užmarštyje
ir nebeturėti jokios socialinės valiutos formos.
Garsui tapus mano nauja meno priemone,
susidomėjau muzikos pasauliu.
Ir nustebau atradusi, kiek daug panašumų yra tarp muzikos ir ASL.
Pavyzdžiui,
muzikos nata
negali būti pilnai užfiksuota ir išreikšta ant popieriaus.
Tas pats galioja ir ASL koncepcijai.
Jos abi yra labai erdvinės ir itin dinamiškos –
net nežymūs pakeitimai
gali turėti įtakos visai prasmei
tiek gestams, tiek garsams.
Norėčiau su jumis pasidalinti pianino metafora,
kad geriau suvoktumėte, ASL principus.
Taigi įsivaizduokite pianiną.
ASL yra sudaryta iš daugybės gramatinių parametrų.
Grodami pianinu kiekvienam pirštui priskiriate skirtingą parametrą –
pavyzdžiui, veido mimikos, kūno kalba,
greitis, rankų padėtis ir taip toliau.
Grodami pianinu –
anglų kalba yra linijinė,
lyg vienas klavišas būtų paspaustas vienu metu.
Tačiau, ASL yra labiau kaip akordas –
visi dešimt pirštų turi dirbti tuo pačiu metu tam,
kad būtų išreikšta konkreti mintis.
Jeigu nors vienas klavišas pakeistų akordą,
tai sukurtų visiškai kitokią reikšmę.
Tą patį galima pasakyti apie muziką kalbant apie tembrą, toną ir garsą.
ASL kalboje žaidžiant su šiais skirtingais parametrais,
galima išreikšti skirtingas mintis.
Pavyzdžiui, gestas "Žiūrėti į".
Taip atrodo gestas "Žiūrėti į".
Žiūriu į jus.
Spoksau į jus.
(Juokas)
Aha, pričiupau!
(Juokas)
Aha...
Į ką tu žiūri?
Ach, liaukis.
(Juokas)
Ir tada susimąsčiau,
"O jeigu aš pažiūrėčiau į ASL pro muzikinę prizmę?"
Jeigu aš sukurčiau gestą ir kartočiau jį vėl ir vėl,
jis taptų tarsi vizualus muzikinis kūrinys.
Pavyzdžiui, čia yra gestas "Diena",
nuo tada, kai saulė teka ir leidžiasi.
Šis gestas reiškia "Visą dieną".
Jeigu aš jį kartočiau ir sulėtinčiau,
vizualiai tai atrodytų kaip muzikos kūrinys.
Visą ... dieną.
Tas pats galioja ir "Visą naktį".
"Visą naktį".
Šiame piešinyje matote pavaizduota „Visą naktį“.
Tada susimąsčiau apie tris kitas frazes apie naktį:
„Praėjusią naktį“,
„Per naktį“
(Kalba gestais) „Visą naktį“.
(Juokas)
Nujaučiu, kad trečioji turi kur kas daugiau muzikalumo nei likusios.
(Juokas.)
Tai parodo, kaip ASL yra išreiškiamas laikas,
ir, kaip atstumas nuo kūno gali išreikšti pokyčius laike.
Pavyzdžiui,
1 valanda yra viena ranka, 2 valandos yra dvi rankos.
Esamasis laikas vyksta arčiausiai kūno ir priekyje,
ateitis yra priešais kūną, o praeitis yra už nugaros.
Taigi, pirmas pavyzdys būtų „seniai“.
Tada „seniau“,
„būdavo“
ir paskutinis, mano mėgstamiausias,
su labai romantišku ir dramatišku prieskoniu,
„Vieną kartą“.
(Juokas.)
„Keturios ketvirtinės“
yra muzikinis terminas,
reiškiantis, kiek viename takte telpa ketvirtinių.
Pamačius frazę „keturios ketvirtinės“
pirmas dalykas, kuris man šauna į galvą yra „tuo pačiu metu“.
Taigi, stebėkite RH: dešinė ranka, LH: kairė ranka.
Turime penklinę palei galvą ir krūtinę.
[Galva: RH, Žybsnis]
[Keturios ketvirtinės]
[Krūtinė: LH, Žybsnis]
Dabar pademonstruosiu padėtį, kuri vadinama „žybsniu“.
Ar galite sekti paskui mane?
Pakelkite rankas į viršų.
Dabar padarysime tai ant galvos ir krūtinės,
kaip „keturios ketvirtinės“ arba tuo pačiu metu.
Taip, pavyko.
Tarptautinėje gestų kalboje tai reiškia „įsimylėti“.
(Juokas.)
Tarptautiniai gestai, kaip ir natos,
yra vizualinės priemonės, kurios padeda komunikuoti
tarp skirtingų pasaulio kultūrų ir gestų kalbų.
Antra, ką norėčiau pademonstruoti yra tai –
prašau sekti paskui mane vėl.
Ir dabar tai.
Tai ASL reiškia „kolonizaciją“.
(Juokas.)
Dabar trečia –
prašau vėl sekite paskui.
Ir dar kartą.
Tai ASL kalboje yra „švietimas“.
Taigi visus tris kartu.
„Įsimylėti“,
„kolonizacija“
ir „švietimas“.
Gerai padirbėta.
(Juokas.)
Pastebėkite, jog visi trys gestai yra panašūs,
visi jie rodomi ties galva arba krūtine,
bet jų reikšmės yra ganėtinai skirtingos.
Taigi labai įdomu matyti, kokia gyva ir įvairi yra ASL,
kaip ir muzika.
Tačiau šią dieną ir šiame amžiuje,
gyvename labai audiocentriškame pasaulyje.
Ir todėl, kad ASL neturi jokio garso,
ji automatiškai neturi jokios socialinės valiutos.
Mes turime daugiau galvoti apie tai, kas nustato socialines valiutas
ir leisti ASL išvystyti savo valiutos formą –
be garso.
Ir tai galėtų būti žingsnis, vedantis į labiau priimančią visuomenę.
Ir galbūt žmonės supras,
kad jūs neturite būti kurčias mokytis ASL,
ir neturite būti girdintis mokytis muzikos.
ASL yra toks didelis turtas
ir aš norėčiau, kad jūs patirtumėte tą patį.
Norėčiau jus pakviesti atverti savo ausis,
atmerkti akis,
dalyvauti mūsų kultūroje
ir patirti mūsų vizualią kalbą.
Ir niekada nežinai,
galbūt tiesiog imsite ir įsimylėsite mus.
(Plojimai.)
Ačiū jums.
Denise Kahler-Braaten: Sveiki, tai aš.
(Plojimai.)