Pat Mitchell: Acea zi de 8 ianuarie 2011,
a început ca oricare alta.
Amândoi făceați ce vă plăcea.
Urma să vă întâlniți cu alegătorii,
lucru care vă face mare plăcere
ca reprezentantă în congres,
iar tu, Mark, te pregăteai cu entuziasm
pentru următoarea călătorie în spaţiu.
Şi brusc, tot ce planificaserăţi
sau aşteptaserăţi de la viață,
s-a schimbat irevocabil.
Mark Kelly: Da, e uimitor
cum se poate schimba totul
pentru oricare dintre noi într-o clipă.
Oamenii nu își dau seama.
Eu, sigur, nu m-am așteptat.
Gabby Giffords: Da.
MK: În acea dimineaţă de sâmbătă
am primit acel telefon groaznic
de la șeful lui Gabby.
Nu avea prea multe infomaţii.
A spus doar: „Gabby a fost împuşcată"
Peste câteva minute am sunat-o,
pentru o secundă am crezut că mi-am imaginat
că am primit acel telefon.
Am sunat-o înapoi și atunci mi-a spus
că Gabby fusese împușcată în cap.
În acel moment
am știut că viețile noastre vor fi foarte diferite.
PM: Când ai ajuns la spital,
care a fost prognoza pe care ți-au dat-o medicii
despre starea lui Gabby și la ce tip de recuperare
te-ai putea aștepta?
MK: Când e vorba de o împușcătură în cap
și de leziune traumatică cranio-cerebrală,
în mod normal, nu prea ți se pot spune multe.
Fiecare leziune e diferită.
Nu-i predictibilă cum e atacul cerebral,
un alt tip de leziune traumatică craniană.
Nu știau cât timp va fi Gabby în comă,
nu știau ce se va schimba
și nici care va fi prognoza.
PM: Gabby, a fost recuperarea ta
un efort de a crea o nouă Gabby Giffords
sau de-a o revendica pe Gaby Giffords cea de dinainte?
GG: Noua versiune -- mai bună, mai puternică, mai dură.
(Aplauze)
MK: Astea fiind spuse,
când te uiți la fotografia din spatele nostru,
să-ți revii după o asemenea leziune
și să te întorci mai puternică decât ai fost vreodată
e cu adevărat dificil.
Nu cunosc pe nimeni
la fel de tenace ca minunata mea soție.
(Aplauze)
PM: Care au fost primele semne
că recuperarea nu numai că va fi posibilă,
dar că veți avea o viață similară
cu cea pe care o plănuiserăți?
MK: Pentru mine, primul semn a fost că
deși încă aproape inconștientă,
pe patul de la Urgențe,
Gabby a făcut ceva ce făcea
când luam cina la un restaurant,
îmi scotea inelul de pe deget
și îl întorcea de pe un deget pe celălalt.
Atunci am știut
că ea era încă acolo.
PM: Au fost și anumite cuvinte.
Nu te surprindea cu diverse cuvinte la început?
MK: A fost greu la început. GG: Ce? Ce? Pui. Pui. Pui.
MK: Da, cam asta era.
Prima lună, la asta s-a limitat
vocabularul lui Gabby.
Are afazie,
o dificultate în comunicare.
Se fixase pe cuvântul „pui",
care nu-i cel mai fericit, dar nici cel mai rău.
(Râsete)
De fapt, eram îngrijorați
că putea fi mult mai rău de atât.
PM: Gabby, care a fost cel mai greu lucru
pentru tine în timpul recuperării?
GG: Să vorbesc. Foarte greu, cu adevărat greu.
MK: Având afazie, Gabby știe ce vrea să spună,
doar că nu poate să exprime.
Înțelege tot,
dar comunicarea e foarte dificilă
pentru că uitându-te la poză,
partea creierului unde se găsesc centrii de comunicare
e în partea stangă a creierului,
exact pe unde a trecut glonțul.
Deci trebuie să faci un lucru foarte periculos:
să vorbești pentru soția ta.
MK: Da, asta fac.
Printre cele mai periculoase lucruri pe care le-am făcut vreodată.
PM: Gabby, ești optimistă
în ce privește progresul recuperării,
să mergi, să vorbești,
să-ți poți mișca brațul și piciorul?
GG: Sunt optimistă. Va fi un efort îndelungat și dificil,
dar sunt optimistă.
PM: Asta pare să fie cea mai puternică trăsătură a lui Gabby Giffords,
nu credeți? (Aplauze)
MK: Gabby a fost mereu optimistă.
Lucrează incredibil de mult în fiecare zi.
GG: Pe bandă, mers pe bandă.
Lecții de spaniolă, de corn francez.
MK: Doar soția mea poate fi --
dacă ați fi cunoscut-o înainte să fie rănită,
ați putea înțelege --
cineva care a fost rănit
și comunică atât de greu,
care se întâlnește cu un logoped
și care acum o lună îmi spune
„vreau să învăț spaniola din nou”.
PM: Să ne uităm mai în amănunt
la soţie, chiar înainte
să-l întâlniţi pe Gabby Giffords.
Aici este pe un scuter,
dar înţeleg că era o ipostază obişnuită
pentru Gabby Gifford în drumul spre maturizare.
MK: Da, Gabby participa la curse de motociclete.
Acesta e un scuter, dar avea --
bine, încă are o motocicletă BMW.
PM: O conduce? MK: Asta-i greu,
nefiind aptă să-şi mişte braţul drept
dar cu ajutorul unui lucru de care ştiu, Velcro,
vom reuşi s-o urcăm iar pe motocicletă,
securizându-i mâna dreaptă pe ghidon cu velcro.
PM: Am o presimţire că vom vedea asta curând,
Gabby.
Dar voi doi vă întâlniţi, tu deja ai hotărât
că îţi vei dedica viaţa carierei militare.
Pleci în armată
și eventual devii astronaut.
Deci vă întâlneați.
Ce te atrăgea la Gabby?
MK: Ei bine, când ne-am întâlnit, destul de straniu,
a fost ultima dată când am fost în Vancouver,
acum 10 ani. Ne-am întâlnit în Vancouver,
la aeroport, în timpul unei călătorii în care amândoi mergeam
în China
lucru pe care, sincer, din experienţă,
l-aş numi pierdere de timp și bani.
Gabby l-ar -- GG: Misiune de descoperire.
MK: Ea l-ar numi o importantă misiune de descoperire.
Era senator pe vremea aceea.
Ne-am întâlnit aici, la aeroport,
înainte de voiajul spre China.
PM: Aţi descrie-o ca pe o iubire fulgerătoare?
GG: Nu, nu, nu.
(Râsete)
Un prieten bun.
MK: Da, am fost prieteni mult timp.
GG: Da. (Râsete)
MK: Şi apoi m-a invitat, un an mai târziu,
m-a invitat la o întâlnire.
Unde am mers, Gabby?
GG: Culoarul morţii.
MK: Da. Prima noastră întâlnire a fost la culoarul morţii
la penitenciarul Florence în Arizona
aflat la hotarul circumscripţiei lui Gabby.
Lucrau la nişte proiecte de lege
legate de infracţiuni şi pedepse,
plus pedeapsa capitală în statul Arizona.
Neputând convinge pe nimeni să meargă cu ea,
eu zic: „Bineințeles ca veau să merg la culoarul morții"
Şi asta a fost prima noastră întâlnire.
De atunci am rămas împreună. GG: Da.
PM: Poate chiar asta a contribuit la faptul
ca Gabby a decis să se căsătoreasca cu tine
Ai fost dispus sa mergi la culoarul morții, la urma urmei.
MK: Presupun că da.
PM: Gabby, ce te-a convins să te măriți cu Mark?
GG: Um, am fost prieteni buni. Cei mai buni. Cei mai buni.
MK: Întotdeauna am crezut
că am avut o relație foarte specială.
Am trecut prin atâtea perioade dificile
care ne-au întărit relația. GG: Mai puternică.
PM: Totuși, dupa ce v-ați căsătorit,
v-ați continuat viețile foarte independent.
De fapt, nici nu stăteați împreună.
MK: Am avut un fel de căsătorie la distanță.
În cazul nostru era naveta între Washington, DC,
Houston and Tucson.
Uneori ne sincronizam,
alteori aveam trasee opuse,
în locuri diferite
și nu prea stăteam împreună
până în acea sâmbătă dimineața.
La o oră după ce Gabby a fost împușcată,
eram în avion spre Tucson
și acesta a fost momentul
care a schimbat lucrurile.
PM: De asemenea, Gabby, tu candidaseși pentru Congres
după ce fuseseși senatoare
și ai făcut parte din Congres șase ani.
Ce ți-a plăcut cel mai mult
făcând parte din Congres?
GG: Ritmul rapid. Ritmul rapid.
PM: Pentru că așa te implicai tu. GG: Da, da. Ritm rapid.
PM: Nu sunt convinsă că oamenii l-ar descrie exact la fel.
(Râsete)
MK: Da, știți, legislația trece des
într-un ritm extrem de încet,
dar soția mea și, trebuie să admit,
o mare parte a membrilor Congresului pe care-i cunosc,
lucrează incredibil de susținut.
Gabby alerga ca o nebună,
neluându-și niciodată o zi liberă,
poate o jumătate de zi pe lună,
și oricând era trează muncea,
și era cu adevărat înfloritoare
și este și azi. GG: Da. Da.
PM: Instalând panouri solare pe casa ei,
trebuie să recunosc...
Deci după accidentul tragic, Mark,
ai decis să demisionezi
din poziția ta ca astronaut,
chiar dacă urma să iei parte
la următoarea misiune spațială.
Toți, inclusiv Gabby,
încercau să te convingă să te răzgândești
și ai hotărât să te întorci.
MK: Într-un fel. A doua zi după ce Gabby a fost rănită,
Mi-am sunat șeful, astronautul șef,
Dr. Peggy Whitson, și i-am zis:
„Peggy, știu că trebuie să plec în spațiu
peste trei luni.
Gabby e în comă. Eu sunt în Tucson.
Trebuie să găsești un înlocuitor."
Deci nu am demisionat propriu-zis din poziția de astronaut,
dar am renunțat la misiune și au găsit un înlocuitor.
Luni mai târziu, peste vreo două luni,
am început să-mi reiau slujba,
lucru care
atunci când devii însoțitor pentru o persoană cu handicap,
situație în care unii din audiență
au fost cu siguranță,
e un rol dificil, dar la un moment dat
trebuie să decizi când o să-ți revendici viața,
și în acel moment nu puteam s-o întreb pe Gabby
dacă vroia ca eu să zbor într-o navetă spațială din nou.
Dar știam că ea -- GG: Da. Da. Da.
MK: Ea a fost cel mai mare susținător al carierei mele,
și știam ca era decizia corectă.
PM: Și totuși încerc să-mi imaginez, Mark,
cum a fost, mergând într-o misiune,
presupusă a fi sigură, dar nu există garanții,
și știind ca Gabby este --
MK: Nu numai că ea era încă în spital,
în ziua a treia a acelui zbor,
în timp ce literalmente
ne conectam cu stația spațială
și ai două vehicule mișcându-se cu 17.500 de mile pe oră,
eu ghidând conectarea, uitându-mă pe fereastră,
o mulțime de computere,
Gabby era în operație pe creier,
trecând la propriu prin operația finală
de înlocuire a unei părți a craniului
pe care o scoseseră în ziua în care a fost rănită
cu o proteză, o întreagă jumătate a craniului.
Dacă cineva ar veni vreodată
în casa noastră din Tucson pentru prima dată,
Gabby în mod normal s-ar duce la frigider
și ar scoate containerul de plastic
în care păstrează craniul real. (Râsete)
GG: Craniul real. MK: Ceea ce sperie oamenii, câteodată.
PM: Ca aperitiv sau desert, Mark?
MK: Menține conversația vie.
PM: Dar s-a discutat mult
despre ceva ce ai făcut tu, Gabby, după zborul lui Mark.
A trebuit să-ți faci curaj din nou,
deoarece discuțiile în Congres erau blocate iar,
și tu te-ai externat,
te-ai dus la Washington
ca să poți merge în Casa Reprezentativilor --
Abia pot vorbi despre asta fară să mă emoționez
și ai depus un vot care ar fi putut fi
votul decisiv.
GG: Datoria publică. Datoria publică.
MK: Da, am câștigat votul acela,
Cred că la cinci luni de la accident
a luat decizia curajoasă să meargă înapoi.
Un vot foarte controversat,
dar ea a vrut să fie acolo
să-și aibă vocea auzită încă o dată.
PM: Și după aceea, a demisionat
și a început o foarte înceată
și dificilă refacere.
Cum este viața de zi cu zi?
MK: Ei bine, iată-l pe Nelson, câinele de asistență al lui Gabby.
GG: Nelson.
MK: Noul membru al familiei. GG: Da, da.
MK: Și-l avem de la --
GG: Închisoare. Crimă. MK: Avem o mulțime de cunoștințe
în închisoare, se pare. (Râsete)
Nelson venea dintr-o închisoare,
crescut de o criminală din Massachusetts.
Dar a facut o treabă extraordinară cu acest câine.
E un câine de asistență fabulos.
PM: Deci Gabby, ce-ai învățat
din experiențele tale din ultimii ani?
MK: Da, ce-ai învățat? GG: Mai profund. Mai profund.
PM: Relația ta e mai profundă.
Trebuie să fie. Sunteți împreună tot timpul acum.
MK: Bănuiesc că ești recunoscătoare de asemenea, nu?
GG: Recunoscătoare
PM: Asta e o poză a unei întâlniri de familie și prieteni,
dar îmi plac aceste poze,
arată relația dintre Gabby și Mark acum.
Și tu, Gabby, o descrii mereu
ca mai profundă pe multe niveluri. Da?
MK: Când ceva tragic se întâmplă
într-o familie, poate să-i unească.
Aici suntem noi privind naveta spațială
zburând peste Tucson,
naveta spațială „Endeavour",
cea pe care am fost comandant în ultimul ei zbor,
în zborul ei final tractată de un avion
de un 747 în drum spre L.A.,
NASA a fost amabilă să o lase să zboare peste Tucson.
PM: Și bineînțeles, voi doi
treceți prin aceste încercări
ale unei recuperări lente și dificile,
și totuși, Gabby, cum îți menții
optimismul și perspectiva pozitivă?
GG: Vreau să fac lumea un loc mai bun.
(Aplauze)
PM: Și faci asta
chiar dacă recuperarea ta trebuie să rămână
prioritară pentru amândoi.
Sunteți oameni care ați servit
țara și continuați să o faceți
cu o nouă inițiativă, un nou scop.
Și Gabby, ce ai în agendă acum?
GG: Americani pentru Soluții Responsabile.
MK: Comitetul nostru de acțiune politică,
unde încercăm să convigem membrii ai Congresului
să abordeze mai serios violența provocată de arme în această țară
și să încerce să voteze
legi mai rezonabile.
GG: Da. Da.
(Aplauze)
MK: Acest lucru ne-a afectat personal,
dar nu asta ne-a convins.
Au fost cei 20 de copii din clasa întâi
și preșcolari din Newtown, Connecticut,
și răspunsul pe care l-am văzut ulterior
când --
Deocamdată răspunsul la nivel național
a fost aproape inexistent.
Noi încercăm să schimbăm asta.
PM: Au fost 11 masacre
începând cu Newtown,
o școală pe săptămână în primele două luni anul trecut.
Ce faceți voi diferit față de alte eforturi
pentru a echilibra
dreptul de a poseda arme și responsabilitatea?
MK: Suntem posesori de arme, sprijinim acest drept.
În același timp, trebuie să facem tot ce putem
să nu permitem accesul la arme
infractorilor și bolnavilor mintal.
Nu-i foarte greu să faci asta.
Problema asta, ca multe altele,
a devenit foarte polarizată si politizată,
iar noi încercăm să aducem un echilibru
dezbaterii în Washington.
PM: Mulțumim amândurora pentru efort.
Și deloc surprinzător pentru această femeie curajoasă
și cu simț al aventurii,
continui să ceri tot mai mult de la tine,
și nu există limită pentru nimic.
Trebuie să prezint acest video
a celei mai recente aventuri a voastre.
Priviți-o pe Gabby.
MK: Asta e de acum două luni.
(Video) MK: Esti OK? Te-ai descurcat excelent. GG: Da, e nemaipomenit. Mulțumesc.
Tare. Splendid. Oh, mulțumesc.
Munți. Munți magnifici.
(Aplauze)
MK: Vreau doar să spun
că unul dintre tipii cu care Gabby a sărit în acea zi
a făcut parte din Navy SEAL
pe care ea l-a întâlnit în Afganistan
care a fost rănit în luptă,
a avut o perioadă foarte dificilă.
Gabby l-a vizitat
când el era în Bethesda
și a parcurs o perioadă extrem de grea.
A început să-și revină.
Luni mai târziu, Gabby a fost împușcată în cap
și atunci el a sprijinit-o
în timp ce era în spital în Houston
În consecință, au o foarte frumoasă relație.
GG: Da.
PM: Ce moment minunat.
Deoarece aceasta e scena TED,
Gabby, știu că ai muncit foarte greu
să reflectezi la ideile pe care ai vrut să le lași
acestei audiențe.
GG: Mulțumesc.
Bună, tuturor.
Mulțumesc că ne-ați invitat astăzi aici.
A fost o sarcină lungă și grea,
dar mă ameliorez.
Muncesc greu.
multă terapie -- logopedie
terapie fizică și yoga.
Dar spiritul meu e mereu puternic.
Încă lupt să fac lumea un loc mai bun,
și tu poți la fel.
Implică-te în comunitatea ta.
Fii un lider. Fii un exemplu.
Fii pasionat. Fii curajos.
Fii cât poți de bun. Mulțumesc foarte mult.
(Aplauze)
MK: Mulțumim. GG: Mulțumim.
(Aplauze)
MK: Mulțumim tuturor. GG: La revedere. (Aplauze)