For 25 år siden skapte forskere ved CERN internett.
Siden den gang har internettet forandret måten vi kommuniserer på,
måten vi jobber på, til og med måten vi lever på.
På mange måter
har ideene som skapte Google, Facebook, Twitter, og mye annet
virkelig forandret livene våre.
Dette har gitt oss mange fordeler, som et mer sammenkoblet samfunn.
På en annen side så finnes også ulemper.
I dag har en gjennomsnittlig person en utrolig mengde
med personlig informasjon på nettet,
og mengden øker hver gang vi legger ut noe på Facebook,
hver gang vi søker med Google,
og hver gang vi sender en e-post.
Mange av oss vil nok tenke,
Vel, en e-post, det er vel ingenting av interesse der?
Men om du tar i betraktning ett års e-postmeldinger
eller kanskje alle e-poster i løpet av livet,
så vil disse kunne fortelle mye.
De sier noe om hvor vi har vært, hvem vi har møtt,
og på mange måter også hva vi tenker på.
Og enda mer skremmende er kanskje at dataene nå kan vare evig,
så data vil eksistere lenger enn deg.
Det som har skjedd er at vi har mistet kontroll over våre egne data,
i tillegg til selve personvernet.
Så i år, når internett blir 25 år gammel,
er det viktig at vi tar et øyeblikk
og tenker igjennom følgene av dette.
Vi må virkelig gruble.
For -- ja -- vi har mistet personvernet,
men vi har også mistet hele idéen bak personvern.
For om vi tenker oss om,
så husker nok de fleste her hvordan livet var før internett kom,
men idag er det en ny generasjon
som fra ung alder deler alt på internett,
og denne generasjonen vil ikke huske noe om at data en gang var personlig.
Så om vi fortsetter i samme stil, så vil vi 20 år fra nå
ha en betydning av personvern som er fullstendig annerledes
enn det vi har idag.
Derfor er det på tide at vi tar et øyeblikk til ettertanke,
for å se om det er noe vi kan gjøre med dette?
Og det mener jeg det er.
La oss se på den mest brukte kommunikasjonsformen idag:
e-post.
Før introduksjonen av e-post var brev den vanligste kommunikasjonsformen,
og prosessen ganske enkel.
Først skriver man en melding på et ark,
deretter legges denne i en konvolutt,
som deretter vil sendes
etter at frimerke og adresse er satt på.
Idag, dessverre,
sender vi ikke brev når vi egentlig sender e-post.
Det vi egentlig sender er på mange måter et postkort,
og det fordi alle som ser postkortet
fra det forlater datamaskinen til det når mottaker,
faktisk også kan lese innholdet.
Løsningen på dette har vært kjent en stund,
og det har vært mange forsøk.
Den enkleste metoden er å bruke kryptering,
og idéen er ganske enkel.
Først krypteres selve forbindelsen
mellom datamaskinen og e-posttjeneren.
Deretter krypteres informasjonen når den så blir lagres på tjeneren.
Men her er det et problem,
og det er at nøkkelen for å dekryptere e-post lagres på samme sted,
så nå har du en stor og flott lås, men nøkkelen ligger rett ved siden av.
Ikke bare det, enhver myndighet kan be om innsyn
til disse dataene,
alt uten at du får vite noen ting.
Måten å løse dette på er egentlig ganske enkelt, i utgangspunktet:
Alle får sine egne nøkler,
og ser deretter til at tjeneren ikke har disse heller.
Dette er ganske fornuftig, eller hva?
Spørsmålet blir da, hvorfor har ikke noen gjort dette før?
Det har seg nemlig slik
at dagens forretningsmodeller på internett
ikke er forenlig med personvern.
Se bare til de største navnene på internett,
og det blir klart at reklame spiller en stor rolle.
Faktisk, kun i år, har nettreklame en verdi på 137 milliarder dollar,
og for å spisse reklamen som vises på nett,
bør bedrifter vite alt om oss.
Vite hvor vi bor,
hvor gamle vi er, hva vi liker, ikke liker,
og alt annet av relevans.
Og --
den enkleste måten å skaffe dette på, er å invadere personvernet.
Så disse selskapene kommer ikke til å gi oss personvern.
Om vi ønsker personvern på internett,
så må vi fikse dette på egenhånd.
I mange år var den eneste løsningen
for e-post å bruke PGP,
som var komplisert og kun anvendelig for teknisk avansert personer.
Her er et diagram som viser
hvordan kryptering og dekryptering av meldinger fungerer.
Så det er klart at dette ikke er noe for alle,
og det er faktisk en del av problemet,
for om vi tenker på kommunikasjon
så innebærer det kommunikasjon mellom flere.
Så selv om PGP gjør jobben den skal,
så finnes det egentlig ikke noen reell privat kommunikasjon
for dem som ikke klarer å bruke PGP.
Og dette er et problem som vi må løse.
Så hvis vi ønsker personvern på internett,
får vi til dette kun hvis hele verden er med,
og det går kun hvis terskelen er lav.
Og dette mener jeg faktisk er hovedutfordringen i teknologimiljøet.
Vi må virkelig jobbe for å gjøre personvern mer tilgjengelig.
Så i fjor sommer, når Edward Snowden sine historier ble sluppet,
bestemte jeg og flere kolleger av meg å gjøre noe med dette.
På dette tidspunktet jobbet vi på CERN
med verdens største partikkelakselerator, som får protoner til å kollidere.
Vi var alle forskere, så vi brukte vår vitenskapelige kreativitet
og fant et nyskapende navn på prosjektet vårt:
ProtonMail. (Latter)
Mange oppstartsbedrifter idag begynner hjemme i garasjer
eller i kjellerer.
Vi var ikke helt slik.
Vi begynte i CERN-kantinen,
som er veldig bra, faktisk,
for der finnes store mengder mat og vann.
Men enda bedre er at hver dag
mellom klokken tolv og to på dagen
fylles kantinen av tusenvis av forskere og ingeniører,
som vet løsningen på så godt som alt.
Så i dette miljøet begynte vi å jobbe.
Det vi faktisk ønsker å gjøre er å endre e-posten din
til noe som ser slik ut,
men enda viktigere,
uten at du kan si at det skjedde.
Så for å få til dette må vi faktisk kombinere både teknologi
og design.
Så hvordan går vi frem med noe sånt?
Det er altså en god idé å ikke legge nøklene igjen på tjeneren.
Derfor lages krypteringsnøklene på datamaskinen din,
og vi lager ikke en enkelt nøkkel, men faktisk flere par,
slik at det finnes både en privat og offentlig RSA-nøkkel,
og disse henger sammen, matematisk.
Så la oss se hvordan dette faktisk fungerer
når flere personer kommuniserer.
Så her har vi Bob og Alice, som ønsker å kommunisere privat.
Utfordringen er å få Bob sin melding
til Alice uten at tjeneren kan lese meldingen.
Derfor må vi kryptere den
allerede før den forlater Bobs datamaskin
og ett triks er at vi gjør dette med Alice sin offentlige nøkkel.
Nå blir disse krypterte dataene sendt gjennom tjeneren til Alice,
og fordi meldingen ble kryptert med Alice sin offentlige nøkkel,
er det også kun hennes private nøkkel som kan dekryptere den,
og det er også kun henne som faktisk har denne nøkkelen.
Så nå har vi fullført målet
om å få meldingen fra Bob til Alice
uten at tjeneren skal kunne se hva som sendes.
Det som vi viser her er faktisk svært forenklet.
Virkeligheten er mye mer kompleks
og krever mye programvare som ser slik ut.
Og det er også hovedutfordringen:
hvordan tar vi all kompleksiteten, all programvaren,
og setter det sammen på en måte som ikke forstyrrer brukeren.
Med ProtonMail mener jeg vi har kommet ganske nærme nettopp dette.
Så la oss se hvordan dette fungerer i praksis.
Her er Bob og Alice igjen
som fremdeles ønsker å kommunisere privat.
De oppretter kontoer på ProtonMail,
som er enkelt og tar et øyeblikk,
og all kryptering og nøkkeloppretting
skjer automatisk i bakgrunnen
mens Bob oppretter kontoen sin.
Når dette er gjort klikker han på "Ny e-post",
og kan nå skrive e-post tilsvarende det han gjør idag.
Han fyller inn sin informasjon,
og trenger så kun klikke Send,
og slik, uten å kunne noe om kryptografi,
og uten å gjøre noe annerledes enn slik e-post sendes idag,
har Bob akkurat sendt en kryptert melding.
Det vi har her er egentlig bare første trinn,
men det viser at med forbedret programvare
så trenger ikke personvern være vanskelig eller ødeleggende.
Hvis vi endrer målet fra å maksimere utbytte, til å beskytte data,
så er det faktisk mulig.
Jeg vet at mange nå stiller seg spørsmålet
"personvern er vel og bra",
men kan dere gjøre dette
uten reklamefinansiering?
Og jeg tror svaret faktisk er ja,
for idag har vi kommet til et punkt
hvor folk faktisk forstår hvor viktig personvern er,
og når du har det, så er alt mulig.
Tidligere i år
fikk ProtonMail så mange brukere at vi ikke hadde ressurser til flere,
og når dette skjedde gikk brukerne sammen
og gav en halv million dollar.
Så dette er bare et eksempel på hva som kan skje
når man samler et miljø mot et felles mål.
Og slik kan vi hjelpe hele verden.
Akkurat nå
har vi en kvart million brukere av ProtonMail,
og disse holder til over hele verden,
som egentlig viser at personvern
ikke bare er en amerikansk eller europeisk sak,
men et globalt anliggende som berører oss alle.
Det er noe vi virkelig må passe på i tiden fremover.
Så hva gjør vi for å løse dette problemet?
Først av alt
trenger vi en annen forretningsmodell på internett,
en som ikke er helt avhengig av reklame
for utbytte og vekst.
Vi må egentlig bygge et nytt internett
hvor personvern og evne til å kontrollere egne data er viktigst.
Men vi må også
bygge et internett hvor personvern ikke bare er et alternativ,
men standard.
Vi har tatt første steget med ProtonMail,
men dette er første steget på en veldig, veldig lang reise.
De gode nyhetene jeg kan dele med dere i dag,
er at vi ikke er helt alene.
Bevegelsen som ønsker å beskytte personvern og frihet
på nett, får virkelig fotfeste,
og idag er det drøssevis av prosjekter over hele verden
som jobber sammen for å forbedre personvernet.
Disse prosjektene beskytter deler av chat- og stemmekommunikasjon,
i tillegg til lagring, søk,
nettlesing, og mange andre ting.
Og disse prosjektene støttes ikke av milliarder av reklamepenger,
men av støtte fra folk,
fra enkeltpersoner som meg og deg fra hele verden.
Dette har virkelig noe å si,
for personvern avhenger av hver enkelt av oss,
og vi må beskytte det nå, da våre data på nett
er mer enn bare null- og ettall.
Det er faktisk mye mer enn det.
Det er våre liv, personlige historier,
våre venner, familier,
og på mange måter også håp og fremtidsutsikter.
Vi må bruke tid nå på å beskytte vår rett
til å dele med kun de personer som vi ønsker,
for uten dette kan vi ikke ha et fritt samfunn.
Så nå er tiden kommet for å reise oss og gi klar beskjed,
ja, vi ønsker å leve i en verden med personvern på nettet,
og ja, vi kan jobbe sammen om å gjøre dette til virkelighet.
Takk.
(Applaus)