Před 25 lety vědci v CERNu vytvořili World Wide Web.
Od té doby internet změnil způsob jakým komunikujeme,
jakým podnikáme a dokonce i způsob, jakým žijeme.
V mnoha ohledech,
myšlenky, ze kterých se zrodil Google, Facebook, Twitter, a mnoho dalších
nyní proměnily naše životy,
a toto nám přineslo mnohé skutečné přínosy jako například více propojenou společnost.
Toto všechno má ale i nevýhody.
Dnes má průměrný člověk neuvěřitelné množství
osobních informací online
a my přidáváme k těmto informacím vždy, když přidáme příspěvek na Facebook,
při každém vyhledávání na Googlu,
a pokaždé, když pošleme e-mail.
Většina z nás si asi myslí,
jeden e-mail, tam nic není, že?
Ale pokud zvážíte celý rok e-mailů
nebo celý život e-mailů,
dohromady, to vypovídá velmi mnoho.
Ukazuje to, kde jsme byli, koho jsme potkali,
a v mnoha mnoha případech, o čem přemýšlíme.
A ta děsivější část je, že naše data přetrvají věčně,
takže Vaše data Vás mohou přežít.
A co se stalo je, že jsme z velké části ztratili kontrolu nad svými daty
a také nad svým soukromím.
Takže tento rok, když je webu 25,
je důležité se zastavit a
promyslet si důsledky.
A musíme skutečně přemýšlet.
Ztratili jsme soukromí, ano,
ale co jsme navíc skoro ztratili je myšlenka soukromí samotného.
Když o tom přemýšlíte,
většina z nás dnes tady přítomných si pamatuje život, jaký byl bez internetu,
ale dnes je zde nová generace,
která se naučila od velmi brzkého věku sdílet všechno online,
a to je generace, která si nebude pamatovat, že data jsou soukromá.
Takže pokud takto budeme pokračovat, za 20 let
bude mít slovo "soukromí" zcela odlišný význam
od toho, co znamená pro Vás a pro mne.
Takže teď je čas se zamyslet:
můžeme s tím něco udělat?
A já myslím, že ano.
Podívejme se na nejvíce používanou formu
komunikace ve dnešním světě: e-mail.
Před vynalezením e-mailu jsme většinou komunikovali prostřednictvím dopisů
a proces byl vcelku jednoduchý.
Nejprve byste začali psaním zprávy na kus papíru,
pak byste jej vložili do zapečetěné obálky
a pak byste šli a poslali ji,
poté, co jste přidali známku a adresu.
Naneštěstí dnes,
když posíláme e-mail, ve skutečnosti neposíláme dopis.
To, co ve většině případů posíláme, je pohlednice,
a to v tom smyslu, že ji může vidět každý
od opuštění vašeho počítače do chvíle, kdy ji obdrží adresát,
který si přečte celý obsah.
Řešení tohoto je již po nějakou dobu známé
a mnozí usilují o jeho uskutečnění.
Nejčastějším základním řešením je použít šifrování
a ta myšlenka je docela jednoduchá.
Nejprve zašifrujete spojení
mezi počítačem a poštovním serverem.
Poté zašifrujete data tak, jak jsou na serveru samotném.
Ale existuje zde problém,
a to, že na poštovním serveru je současně šifrovací klíč,
takže teď máte obrovský zámek s klíčem, který leží přímo vedle něj.
A nejenom to, kterákoli vláda o něj může legálně požádat
a dostat klíč k vašim datům,
aniž byste o tom věděli.
Způsob, jak napravíme tento problém, je v principu relativně jednoduchý:
každému přidělíte jeho vlastní klíč
a pak se postaráte, aby server tyto klíče neměl.
To zní rozumně, ne?
Takže se nabízí otázka: proč se to ještě nepodařilo?
Pokud se nad tím zamyslíme,
tak pochopíme, že dnešní model internetu
není kompatibilní se soukromím.
Jen se podívejte na pár největších jmen na web
a uvidíte, že reklama hraje obrovskou roli.
Příjmy z reklamy za tento rok činí 137 miliard dolarů,
a kvůli optimalizaci zobrazované reklamy
o nás inzerující firmy musí vědět všechno.
Potřebují vědět, kde žijeme,
jak jsme staří, co máme rádi, co nemáme rádi,
a cokoli dalšího, k čemu se mohou dostat.
A pokud se nad tím zamyslíte,
nejlepší způsob, jak je získat, je vtrhnout do vašeho soukromí.
Tyto společnosti vám soukromí nedopřejí.
Pokud chceme soukromí online,
musíme si ho zajistit sami.
Po mnoho let, když přišlo na e-mail,
tak jediným řešením bylo něco, známé jako PGP,
což bylo celkem komplikované a dostupné pouze technicky zdatným.
Zde je diagram, který v kostce ukazuje
proces kódování a dekódování zpráv.
Asi nemusím říkat, že toto není řešení pro každého,
a to je ve skutečnosti součást problému,
protože pokud přemýšlíme o komunikaci,
z definice, zahrnuje to někoho, s kým komunikuji.
Takže zatímco PGP dělá skvěle to, na co je navrženo,
pro lidi tam venku, kteří nemohou rozumět, jak je používat,
možnost komunikovat soukromě prostě neexistuje.
A to je problém, který se snažíme vyřešit.
Takže když chceme mít soukromí online,
jediný způsob, jak toho dosáhnout, je přibrat s sebou celý svět,
a to je možné jen tehdy, když odstraníme vstupní bariéru.
Myslím si, že toto je klíčová výzva, která stojí před technickou komunitou.
Co ve skutečnosti musíme udělat je pracovat a udělat soukromí přístupnější.
Takže minulé léto, když vyšel příběh Edwarda Snowdena,
pár kolegů a já jsme se rozhodli zkusit, zda to dokážeme.
Tehdy jsme pracovali v Evropské organizaci pro jaderný výzkum
v největším urychlovači na světě, kde kolidují protony, mimochodem.
Všichni jsme byli vědci, takže jsme využili vědecké tvořivosti
a přišli jsme s velmi tvůrčím jménem pro náš projekt:
Protonová pošta (ProtonMail) (smích)
Mnoho startupů dnes začíná v garážích
nebo přízemních prostorách.
Byli jsme trošku jiní.
My začali v jídelně CERNu,
což je skvělé, protože podívejte,
měli jsme jídlo i vodu, co hrdlo ráčí.
A ještě něco lepšího, každý den
mezi 12 a 2, zdarma,
se jídelna CERNu naplní několika stovkami vědců a inženýrů,
a ti v podstatě znají odpověď na cokoli.
Takže toto je prostředí, ve kterém jsme začali pracovat.
A co skutečně chceme udělat je vzít váš e-mail
a změnit jej v něco, co vypadá spíše jako toto,
ale co víc, chceme to udělat tak,
že nebudete schopni poznat, že se to stalo.
Abychom toho dosáhli, potřebujeme kombinaci technologie
a také designu.
Takže jak něco takového uděláte?
Dobře, je asi dobrá myšlenka nedat klíče na server.
Takže děláme to, že generujeme kódovací klíče na vašem počítači,
a negenerujeme jeden klíč, ale ve skutečnosti jeden pár klíčů,
takže je zde RSA soukromý klíč a RSA veřejný klíč,
a tyto klíče jsou matematicky propojeny.
Pojďme se podívat a pochopit, jak to funguje,
když spolu komunikuje více lidí.
Máme tady Boba a Alici, kteří chtějí komunikovat v soukromí.
Hlavní výzva je vzít Bobovu zprávu
a dostat ji k Alici tak, aby ji server nemohl přečíst.
Takže co musíme udělat je, že ji zakódujeme před tím,
než opustí Bobův počítač
a trik je v tom, že ji zakódujeme použitím veřejného klíče od Alice.
Teď jsou ta zakódovaná data poslána přes server k Alici
a protože je zpráva zakódována veřejným klíčem od Alice,
jediný klíč, který ji teď dekóduje, je soukromý klíč, který patří Alici
a ukazuje se, že Alice je jediný člověk, který skutečně má tento klíč.
Takže jsme dosáhli cíle,
který byl dostat zprávu od Boba k Alici,
aniž by server byl schopný přečíst, co se děje.
To, co jsem vám zde předvedl, je hodně zjednodušený obrázek.
Realita je mnohem komplexnější
a vyžaduje mnoho software, který vypadá trochu jako toto.
A to je ta opravdová designová výzva:
Jak uchopíme veškerou tuto komplexnost, všechen tento software,
a implementujeme jej způsobem, který uživatel neuvidí.
Myslím, že s Protonovou poštou jsme se dostali celkem blízko.
Podívejme se, jak to funguje v praxi.
Máme zde opět Boba a Alici,
kteří také chtějí komunikovat bezpečně.
Prostě si vytvoří účet na Protonové poště,
což je docela jednoduché a zabere pár chvil,
a všechno klíčové kódování a generování
proběhne automaticky na pozadí,
když si Bob vytváří účet.
Jakmile je účet vytvořen, klikne na "compose",
a teď už může psát zprávu jako obvykle.
Vyplní své údaje,
a poté už musí jen kliknout na "send" (odeslat),
a přesně takhle, aniž by rozuměl kryptografii,
a aniž by dělal cokoli odlišně od dnešního posílání e-mailů,
Bob právě odeslal zašifrovanou zprávu.
To, co zde máme, je ve skutečnosti jen první krok,
ale ukazuje, že se zlepšující se technologií,
soukromí nemusí být tak obtížené nemusí být rušivé.
Pokud změníme cíl z maximalizace příjmů z reklamy na ochranu dat,
tak to ve skutečnosti můžeme udělat dosažitelným.
Teď znám otázku, která se vám honí hlavou,
ok, ochrana soukromí, to je větší cíl,
ale můžeme toho vskutku dosáhnout
bez haldy peněz, které nám reklama poskytuje?
Myslím, že odpověď je ano,
protože dnes jsme dosáhli bodu, kdy
lidé po celém světě skutečně rozumí, jak důležité je soukromí,
a když máte toto, tak cokoli je možné.
Dříve v tomto roce
měl ProtonMail tolik uživatelů, že nám došly zdroje,
a když se tak stalo, komunita našich uživatelů se spojila
a darovala půl milionu dolarů.
Tohle je jen ukázka toho, co se může stát,
když spojíte společenství stejným cílem.
Tak můžeme pohnout světem.
Právě teď
máme čtvrt milionu lidí, kteří se registrovali do Protonové pošty
a tito lidé pochází odevšud,
a toto skutečně ukazuje, že soukromí
je nejenom Americká nebo Evropská otázka,
je to globální otázka, ovlivňuje nás všechny.
Je to něco, čemu musíme věnovat pozornost, abychom se posunuli.
Takže co musíme udělat, abychom vyřešili tento problém?
No, nejprve
musíme podpořit odlišný obchodní model pro internet,
takový, který se nespoléhá zcela na reklamu
jako zdroj příjmů a růstu.
Vlastně potřebujeme vytvořit nový internet,
kde naše soukromí a schopnost kontrolovat naše data je nadevše.
Ale možná ještě důležitější,
musíme vytvořit internet, kde soukromí je nejenom možnost,
ale také standard.
Udělali jsme první krok, s ProtonMail,
ale to je jen první krok na dlouhé, velmi dlouhé cestě.
Dobrá zpráva, o kterou se s vámi mohu dnes podělit,
báječná zpráva, je, že takto nepostupujeme sami.
Hnutí za ochranu soukromí a svobody online
skutečně získává na síle,
a dnes světě existuje kopa projektů z celého světa,
které spolupracují, aby zlepšily naše soukromí.
Tyto projekty chrání věci od našeho chatu po mluvenou komunikaci,
naše datová úložiště, naše online vyhledávání,
naše online brouzdání, a mnoho dalších věcí.
Tyto projekty nejsou podpořeny miliardami dolarů do reklamy,
ty našly podporu skutečně od lidí,
od jednotlivců jako jste vy a já z celého světa.
Na tom skutečně záleží, protože nakonec
soukromí záleží na každém z nás
a my jej teď musíme chránit, protože naše online data
je více než sbírka jedniček a nul.
Je toho ve skutečnosti mnohem více.
Jsou to naše životy, osobní příběhy,
naši přátelé, naše rodiny,
a mnoho cest, naše naděje a aspirace.
Potřebujeme teď věnovat čas skutečné ochraně našich práv
sdílet toto pouze s lidmi, se kterými to chceme sdílet,
a díky tomu nemůžeme mít snadno svobodnou společnost.
Teď je ta příležitost, abychom společně povstali a řekli
ano, chceme žít ve světě s online soukromím
a ano, můžeme spolupracovat, abychom proměnili tuto vizi ve skutečnost.
Děkuji
(potlesk)