Всім привіт.
Я хочу, аби ми усі повернулися назад у 2007 рік.
Тоді я провів шість місяців, працюючи над альбомом,
у котрий вклав усі свої душу та серце,
і його слухали аж цілих троє людей на Myspace.
Проте, я почав впадати у депресію, адже став помічати тих інших людей:
вони грали на гітарі, співали,
завантажували свої відео на цей новий сайт, YouTube,
та набирали по 300 000 переглядів.
Тож я вирішив, що також буду робити відео для YouTube.
І одного дня вони розмістили відео мого гурту на головній сторінці.
Це було неймовірно. У нас з'явилося кілька нових прихильників.
З'явилося також кілька людей,
котрі в принципі не люблять музику, чи щось типу того ...
(Сміх)
Та це все добре, адже люди почали приходити на наші концерти,
і ми поїхали у тур,
і записали цілий альбом.
І коли я перевірив наш банківський рахунок
після першої місячної виплати від iTunes,
то в нас вже було 22 тисячі доларів,
що було просто неймовірно, адже в той час я жив у свого батька,
намагаючись заробляти на життя музикою, завантажуючи відео в інтернет,
що ні у кого не викликало особливої поваги у 2009 році -
навіть у людей, котрі самі завантажували відео в інтернет.
Тож наступні 4 роки
я завантажував все більше відео,
і вони ставали все кращими,
ми заробили достатньо грошей через комерційні угоди
та рекламу і продажі на iTunes,
щоб придбати будинок.
І ми збудували студію звукозапису.
Але була одна величезна проблема:
заробляти гроші будучи творчою людиною у 2013 було супер дивно.
По-перше, моделі ведення бізнесу постійно змінювалися.
Так, наші 58 000 доларів річного прибутку від продажів на iTunes
змінювалися на 6 000 доларів за онлайн трансляції наших пісень.
Трансляції дешевші за завантаження.
І потім, коли все більше митців почало з'являтися онлайн,
зросла і конкуренція на укладання комерційних угод,
які підтримували групу на плаву роками.
І як вишенька на торті: самі наші відео -
наш творчий доробок, котрий цінують і обожнюють наші прихильники -
відео, котрі насправді несуть цінність для світу,
вони не приносили нам майже жодного прибутку.
Це скріншот статистики моєї сторінки на YouTube
за 28-денний період,
на якому видно мільйон переглядів
і всього 166 доларів за перегляд реклами у відео.
У 2013 році весь механізм,
коли ти викладав мистецтво у мережу і отримував натомість гроші,
абсолютно не працював.
Не важливо, чи це була газета,
якась установа,
чи незалежний митець.
Видавці щомісячного веб-коміксу із аудиторією у 20 000 читачів
(20 000 людей! Щомісяця!)
отримують кілька сотень доларів за рахунок реклами.
І це - аж 20 000 людей.
Скажіть, ну як цього може бути не досить?!
Я просто не розумію.
Що це за такі системи ми створили, де цього не досить,
аби людина могла заробити собі на життя?
У мене щодо цього є власна теорія.
Я думаю, що останні 100 років були якимись дивними.
(Сміх)
(Оплески)
Близько 100 років тому
люди додумалися, як записувати звук на восковий циліндр.
Це стало початком звукозапису.
Приблизно у той же час
ми зрозуміли, як записувати світло на лист світлочутливого паперу;
ми винайшли кіноплівку, що стала початком кіно та телебачення.
Вперше в історії мистецтво можна було зберігати, як якусь річ.
І це було неймовірно.
Раніше мистецтво було абсолютно ефемерним,
тож коли ви не встигали на концерт, то не чули, як оркестр грає симфонію.
Але тепер, вперше,
можна було записати виступ оркестру на фізичний носій
і послухати його пізніше,
і це було дуже круто.
Це було справді настільки круто,
що за наступне століття,, між 1900 та 2000 роками,
люди створили багатомільярдну інфраструктуру,
котра дозволяла митцям робити 2 речі:
по-перше - записувати своє творіння на фізичний носій;
по-друге - доставляти цей носій у будь-який куточок планети
людині, котра хотіла його отримати.
Така значна частка індустрії працює над вирішенням двох питань.
Боже, існують транспортні компанії,
традиційні та маркетингові фірми, виробники стандартних упаковок для CD -
усі вони працюють заради вирішення цих двох завдань.
Нам всім відомо, що сталося потім.
10 років тому прийшла ера інтернету
і тепер в нас є Spotify, Facebook та YouTube,
iTunes та пошуковик Google.
А сотню років розвитку інфраструктури,
і канали поставок, і системи збуту,
і схеми монетизації
просто оминають.
І все це за десятиліття.
Після 100 років створення цих речей
не дивно, що вся система тепер абсолютно нефункціональна для творчих людей.
Не дивно, що частина монетизації у цій системі не працює,
враховуючи новий стан речей.
Але що мене більш за все захоплює у тому, щоб бути митцем саме зараз,
жити і творити саме у цей час,
це розуміння того, що цей новий механізм ми почали вивчати лише 10 років тому.
А попереду наступне століття створення нової інфраструктури для митців.
І важко повірити, що пройшло всього 10 років.
Буде багато спроб і невдач, формуються нові чудові ідеї,
проводиться багато експериментів.
Ми намагаємося збагнути, що працює, а що - ні.
Як стрімери на Twitch. Хтось чув про Twitch?
Стрімери на Twitch заробляють по 3-5 тисяч доларів на місяць,
транслюючи ігровий контент.
Популярні заробляють і по 10 000 доларів на рік.
Є ще сайт YouNow.
Це - застосунок.
Він дозволяє музикантам та влоггерам отримувати платню у вигляді
цифрових подарунків від прихильників. І я теж працюю над цим питанням.
Чотири роки тому, разом зі своїм другом,
я заснував компанію під назвою Patreon.
Тепер у нашій команді над вирішенням цієї проблеми працюють вже 80 людей.
Це, по-суті, членська платформа,
котра дозволяє митцям дуже легко отримувати гроші
кожного місяця від їх прихильників, щоб заробити собі на життя.
Для митця це, як отримувати зарплату за те, що він творча людина.
А це один із наших авторів.
Вони називаються "Kinda Funny".
У них близько 220 000 підписників на YouTube.
І коли вони завантажують відео,
то його переглядають від 15 до 100 тисяч разів.
Я хочу, щоб ви зараз замислились.
Здається, коли ми чуємо такі цифри, - 15 тисяч переглядів -
і бачимо такий тип передачі,
то ми швидко робимо висновок, що воно не настільки ж якісне,
як ранкове шоу, котре ви слухаєте по радіо,
чи ток-шоу, котре можна побачити на каналі NBC чи щось типу того.
Та коли "Kinda Funny" прийшли на Patreon,
то вже за кілька тижнів вони заробляли по 31 тисячі доларів на місяць
за своє шоу.
Воно настільки швидко розкрутилося, що вони вирішили розширити список передач
і додали нові шоу.
Нещодавно вони запустили ще одну сторінку на Patreon
і тепер заробляють додаткові 21 тисячу доларів щомісяця.
І вони на шляху до створення того, що із часом досягне масштабів медіакомпанії,
а фінансують свій проект за рахунок членських внесків.
Добре, ось ще приклад.
Це - Дерек Боднер:
спортивний оглядач, котрий писав для журналу "Філадельфія",
доки кілька місяців тому видання не скоротило усі спортивні репортажі.
Тепер він пише статті і публікує їх на своєму власному сайті:
він досі пише про спорт, але вже для себе.
І він щомісяця отримує 4 800 доларів від 1 700 меценатів,
котрі сплачують членські внески.
Це - "Crash Course":
безплатні освітні матеріали для всіх.
Це шоу транслюють у цифровій мережі PBS.
Вони заробляють 29 тисяч доларів щомісяця.
Це пара, котра подорожує на яхті по світу
і отримує гроші за те, що документує свої пригоди.
У них 1 400 меценатів.
Це подкаст "Chapo Trap House", котрі заробляють...
Насправді, з часу, коли я це відзняв,
вони отримують ще додаткові 2 тисячі,
і тепер вони заробляють 56 тисяч доларів на місяць за свою програму.
І Patreon - це не єдина платформа, котра працює над вирішенням проблеми.
Навіть компанія Google починає над цим працювати.
Кілька років тому вони запустили Fan Funding,
а нещодавно - Super Chat,
як спосіб авторам монетизувати свої онлайн трансляції.
Газети почали експериментувати із членством.
Газета "Нью-Йорк Таймс" має членську програму;
у "The Guardian" є більш, ніж 200 тисяч підписників,
котрі сплачують членські внески.
Зараз є ціла купа нових ідей, експериментів
і прогресивних рішень,
котрі націлені на те, що авторам нарешті будуть платити.
І це працює.
Хоча поки що і не ідеально,
але система працює.
На платформі Patreon зараз більш, ніж 50 000 авторів, котрі отримують гроші -
їм щомісяця платять за те, що вони викладають свої творіння у мережу,
за те, що вони - творчі люди.
Попереду в нас наступні 100 років розвитку інфраструктури,
і цього разу все буде по-іншому через це:
існує прямий зв'язок між людиною, котра щось створює,
і людиною, котрій подобається це "щось".
Сім чи вісім років тому
я пішов на вечірку.
Це було, коли наша група лише почала долучатися до цього механізму,
і все було просто неймовірно.
Тоді ми заробили майже 400 000 доларів за один рік
за рахунок продажів на iTunes, комерційних угод і т. п..
І якийсь хлопець підходить до мене і каже:
"Гей, Джеку. А чим ти займаєшся?"
Я відповів: "Я - музикант."
Він ніби відразу протверезів,
простягнув свою руку,
поклав іншу мені на плече,
і дуже серйозним приємним голосом сказав мені:
"Я сподіваюся, ти колись отямишся."
(Сміх)
Тож...
Я маю ще багато подібних спогадів, що засіли в мене в голові.
Мені аж неприємно про них згадувати.
Так прикро відчувати, що тебе не цінують за те, що ти - творча людина.
Але як вид, що еволюціонує,
ми вже не згадуємо про ту вечірку. Вона в минулому.
Ми не повернемося до тієї культури.
Ми вже не на тому етапі.
Ми настільки добре зможемо оплачувати працю митців,
що за десять років
молоді випускники шкіл та коледжів будуть хотіти стати митцями.
Це стане одним із варіантів, типу:
я можу бути лікарем, чи адвокатом,
чи записувати подкасти, чи створити власний веб-комікс.
Це буде чимось, чим справді можна займатися.
Ми над цим працюємо.
Це стане рентабельною, надійною і шанованою професією.
Митці закінчать цей дивний період,
цю подорож довжиною у століття,
маючи крутий новий механізм.
Їх працю будуть оплачувати. Їх будуть цінувати.
Дякую усім.
(Оплески)
Я думаю, що все вийшло досить непогано.
Я хочу, щоб митці, котрі подивилися це відео, не опускали руки.
Аби вони знали, що ми працюємо над проблемою.
Ми ще не вирішили її,
але за кілька років
існуватиме багато систем та засобів для авторів,
котрі дозволятимуть заробляти онлайн.
І якщо у вас є подкаст, котрий тільки-но почав набирати популярність,
але ви поки не можете заробляти на цьому гроші,
то вихід знайдеться
і ви отримуватимете платню.
Усе це насправді відбувається.