Zdravo svima.
Dakle, vratiću nas u 2007.
Tad sam baš proveo šest meseci radeći na albumu
u koji sam pretočio svoje srce i dušu
i tada je imao oko tri puštanja dnevno na Majspejsu,
i postajao sam sve više depresivan primetivši druge ljude
koji su svirali gitaru i pevali
i postavljali snimke na novi sajt po imenu Jutjub,
a imali su 300.000 pregleda.
Pa sam odlučio da ću da počnem da pravim Jutjub snimke.
I jednog dana sam postavio snimak mog benda na glavnu stranu,
bilo je divno - dobili smo gomilu novih fanova.
Dobili smo i gomilu ljudi,
koji, valjda, prosto nisu voleli našu muziku, i tako to -
(Smeh)
U redu je jer su ljudi počeli da nam dolaze na svirke
i krenuli smo na turneju,
i iz toga je proizašla ploča.
A kada sam proverio naš račun u banci,
nakon prve mesečne isplate sa Ajtjunsa,
imali smo 22.000 dolara,
to je bilo sjajno jer sam tada živeo u očevoj kući,
pokušavajući da zarađujem kao muzičar postavljajući snimke na internet
što je 2009. poštovalo nula ljudi -
čak ni ljudi koji su postavljali snimke na internet.
Pa sam u naredne četiri godine
postavljao sve više snimaka na internet,
i postali su sve bolji,
i zaradili smo dovoljno novca kroz ugovore s bendom
i reklame i prodaje na Ajtjunsu
da kupimo kuću.
Sagradili smo i studio.
Međutim, imali smo veliki problem:
zarađivanje novca kao kreativac u 2013. je bilo izuzetno čudno.
Pre svega, obrasci poslovanja su se sve vreme menjali.
Pa je naših 58.000 dolara godišnjeg prihoda sa Ajtjunsa
trebalo da zameni oko 6000 dolara prihoda od strimovanja.
Strimovi su naplaćivani manje od skidanja.
A onda se sve više i više stvaralaca počelo da pojavljuje onlajn,
prosto je bila veća konkurencija za petocifrene ugovore za bend
koji su godinama održavali bend solventnim.
A povrh svega, sami naši spotovi -
kreativni materijal koji smo pravili, koji su naši fanovi voleli i cenili -
koji su zapravo doprinosili nešto vredno svetu,
ti spotovi su nam donosili skoro nula dolara u prihodu.
Ovo je stvarni prikaz moje Jutjub stranice
u periodu od 28 dana,
koja prikazuje milion pregleda
i 166 dolara zarade od reklama za te preglede.
Čitav mehanizam iz 2013.
koji je preneo umetnost na internet i proizvodio novac
je bio potpuno nefunkcionalan.
Nebitno je da li ste novina,
institucija
ili nezavisan stvaralac.
Mesečni veb strip sa 20.000 čitalaca mesečno -
20.000 čitalaca mesečno -
naplaćuje nekoliko stotina dolara prihoda od reklama.
Radi se o 20.000 ljudi.
Mislim, u kom svetu to nije dovoljno?
Ne razumem.
Kakav smo to sistem napravili gde ovo nije dovoljno
da osoba zaradi za život?
Dakle, imam teoriju o ovome.
Mislim da je ovo bilo čudnih 100 godina.
(Smeh)
(Aplauz)
Pre oko 100 godina,
ljudi su shvatili kako da zabeleže zvuk na voštani cilindar.
To je bio početak fonografa.
Baš u to vreme,
shvatili smo kako da zabeležimo svetlost na parče fotografskog papira,
celuloid - početak filma i televizije.
Prvi put ste mogli da sačuvate umetnost na nečemu,
to je bilo sjajno.
Umetnost je nekad bila skroz prolazna,
pa ako ste propustili simfoniju, prosto niste stigli da čujete orkestar.
Međutim, sad, prvi put,
mogli ste da sačuvate orkestarsku izvedbu na predmetu
i da to poslušate kasnije,
što je bilo sjajno.
Bilo je toliko sjajno, pak,
da su u narednih 100 godina, između 1900 i 2000,
ljudi napravili milijarde i milijarde dolara vrednu infrastrukturu
kako bi pomogli umetnicima kod ove dve stvari.
Prvo da stave svoju umetnost na nešto,
a potom da to stigne širom sveta,
do ljudi koji žele tu umetnost.
Te je veliki deo industrije posvećen ovim dvama problemima.
Gospode, imamo kamionske firme,
tradicionalne firme, marketinške firme i proizvođače kutija za CD,
sve posvećeno ovim dvama problemima.
A znamo šta se desilo posle.
Pre deset godina, internet je sazreo
i dobili smo Spotifaj, Fejsbuk, Jutjub,
Ajtjuns i Gugl pretragu,
i sto godina infrastrukture
i lanaca nabavke i sistema distribucije
i monetarnih shema
su potpuno prevaziđeni -
u jednoj deceniji.
Nakon sto godina dizajniranja ovoga,
ne čudi što je trenutno prosto skroz pokvareno za kreativce.
Ne čudi što monetarni deo lanca ne funkcioniše,
imajući u vidu novi kontekst.
Ali nešto zbog čega sam trenutno krajnje uzbuđen što sam stvaralac,
što sam živ danas i što sam danas kreativac
je saznanje da smo tek 10 godina u procesu razumevanja novog mehanizma -
razumevanja narednih 100 godina infrastrukture za naše stvaraoce.
I jasno je da smo svega 10 godina tu.
Mnogo pokušaja i grešaka, nekih veoma dobrih ideja koje se oblikuju,
mnogo eksperimentisanja.
Razumevamo šta deluje, a šta ne.
Poput Tvičovih strimera. Ko je čuo za Tvič?
Tvičovi strimeri zarađuju tri do pet hiljada dolara mesečno,
strimujući gejming sadržaj.
Veliki zarađuju preko 100.000 godišnje.
Postoji sajt po imenu YouNow,
to je aplikacija.
Omogućuje muzičarima i vlogerima da od fanova zarađuju u digitalnim dobrima.
Dakle, i ja radim na problemu.
Pre četiri godine sam osnovao firmu Patreon
sa mojim prijateljem.
Trenutno nas ima 80 koji radimo na ovom problemu.
To je u suštini platforma sa članarinom
koja omogućuje stvaraocima da zaista lako budu plaćeni -
svakog meseca od fanova kako bi zaradili za život.
Za stvaraoca je to poput plate za to što je kreativac.
Ovo je jedan od naših stvaralaca.
Nazivaju se "Kinda Funny".
Imaju oko 220.000 pretplatnika na Jutjubu.
A kada postave snimak,
dobije negde oko 15.000 do 100.000 pregleda.
Želim da se odmah preslušate.
Mislim da kad čujemo slične cifre, kada čujemo "15.000 pregleda",
i vidimo sličan sadržaj,
odmah ga ishitreno kategorišemo kao nešto što nije legitimno
koliko jutarnji program koji slušate na radiju
ili tok šou koji gledate na TV-u i slično.
No kada je "Kinda Funny" startovao na Patreonu,
za nekoliko nedelja su zarađivali 31.000 dolara mesečno
za ovu emisiju.
Toliko je brzo zaživeo da su odlučili da prošire program
i dodaju nove emisije,
i sada su pokrenuli drugu Patreon stranicu -
zarađuju dodatnih 21.000 dolara mesečno.
I pretvaraju se u nešto što u suštini postaje medijska firma,
finansirajući sve to preko članarina.
U redu, evo još jednog primera.
Ovo je Derek Bodner,
sportski novinar koji je nekad pisao za časopis "Filadelfija"
do pre nekoliko meseci kada je časopis izbacio sportsko izveštavanje.
Trenutno on piše članke i objavljuje ih na sopstvenom vebsajtu -
i dalje izveštava o sportu, ali za sebe.
Zarađuje 4.800 dolara mesečno od 1.700 pokrovitelja,
sve to naplaćuje kroz članarine.
Ovo je "Crash Course" -
besplatan obrazovni sadržaj za svet.
Ova emisija je zapravo na digitalnoj mreži PBS -
29.000 dolara mesečno.
Ovaj dvojac plovi širom sveta,
dokumentujući svoja putovanja, zarađuju svakog meseca
od 1.400 pokrovitelja.
Ovo je podkast: "Chapo Trap House", zarađuju -
zapravo, otkad sam ovo slikao,
zarađuju dodatnih 2.000 dolara mesečno,
dakle, trenutno zarađuju 56.000 dolara za svoj podkast.
A ne radi samo Patreon na problemu.
Čak i Gugl počinje da radi na ovome.
Pre nekoliko godina, pokrenuli su Fan Funding;
nedavno su pokrenuli Super Chat
kao vid naplaćivanja živih strimovanja za stvaraoce.
Novine počinju da eksperimentišu sa članarinama.
"Njujork Tajms" ima program članstva;
"Gardijan" ima preko 200.000 pretplatnika
u svom programu članstva.
Imamo bujicu ideja, eksperimenata
i napretka trenutno,
a sve ide u smeru da stvaraoci budu plaćeni.
I deluje.
Još uvek nije savršeno,
ali zaista deluje.
Dakle, Patreon ima preko 50.000 stvaralaca na platformi koji zarađuju -
svakog meseca zarađuju za to što postavljaju umetnost onlajn,
za to što su kreativci.
Sledećih 100 godina infrastrukture sledi
i biće drugačije ovaj put zbog ovoga -
zbog direktne veze između osobe koja nešto stvara
i osobe kojoj se to sviđa.
Pre oko sedam ili osam godina,
bio sam na koktelu.
To je bilo kad je bend imao svoj prvi uspeh,
dakle, stvari su se pokretale.
Upravo smo bili zaradili oko 400.000 dolara za godinu
preko prodaja na Ajtjunsu i ugovora s bendom i slično.
Prišao mi je lik i upitao:
"Hej, Džek, čime se baviš?"
Rekao sam: "Ja sam muzičar."
A on se istog trena snuždio,
ispružio ruku,
stavio je na moje rame,
i iskrenim, blagim glasom rekao:
"Nadam se da ćeš uspeti jednog dana."
(Smeh)
I...
Imam toliko sličnih trenutaka nagomilanih u sećanju.
Prosto se naježim kad pomislim na to.
Tako je sramotno kada te prosto ne cene kao kreativca.
Međutim, kao vrsta,
napuštamo tu koktelsku zabavu.
Napuštamo tu kulturu,
izlazimo napolje.
Toliko ćemo postati dobri u plaćanju stvaralaca,
u deset godina,
klinci koji završe srednju školu i fakultet će pomišljati da je umetnost
prosto opcija -
mogao bih da budem doktor, advokat,
mogao bih da pudem podkaster, da imam veb strip.
Prosto će to da bude nešto isplativo.
Radimo na tome.
Biće to izvodljiva, održiva i cenjena profesija.
Stvaraoci će da izađu s drugog kraja ovih čudnih 100 godina,
ovog putovanja dugog jedan vek,
sa sjajnim novim mehanizmom.
I biće plaćeni, i biće cenjeni.
Hvala vam svima.
(Aplauz)
Mislim da je prilično dobro prošlo.
Želim da umetnici, koji su to videli, da ne odustanu -
da znaju da ćemo to postići.
Nismo još uvek,
ali za nekoliko godina
će da postoji toliko sistema i oruđa za njih
da prosto zarađuju na internetu,
a ako imaju podkast koji počinje da zaživljava,
ali još uvek nisu u stanju da na tome zarađuju,
to se ostvaruje
i biće plaćeni.
Ostvaruje se.