A csillagászok ezernyi, a más csillagok körül keringő bolygót fedeztek fel.
Méretük változó,
és mind különböző távolságra keringenek a csillag körül.
A legközelebbi trilliónyi kilométerre van,
és a legnagyobb is csupán egy homályos paca
a nagy teljesítményű teleszkópok lencséjén.
Ha valamelyik bolygó megközelíti a Föld méretét,
és nem kering túl közel vagy távol a gazdacsillagától,
akár kőzetbolygó is lehet, ha elég meleg, akár óceán is boríthatja,
és talán élet is van rajta.
A csillagászok minden potenciálisan lakható bolygó felfedezését
kikerekedett szemekkel kísérik.
Talán a bolygók egyikén fellelhetők az élet építőkövei?
Sőt, akár egy élő, légző, civilizáció?
Talán megválaszoljuk az "egyedül vagyunk az univerzumban" kérdést?
De várjunk csak.
Talán a kérdést másképp kell feltennünk.
Fontos megtudnunk, hogy egyedül vagyunk-e az univerzumban?
Ha valamely kicsiny és távoli bolygók egyikén,
az élet alapját adó légköri nyomokra bukkanunk,
ajánlatos az ott élő lényekkel felvennünk a kapcsolatot?
Valóban okos dolog ez?
Három évtizeddel ezelőtt, a NASA igennel válaszolt a kérdésre.
A Voyager 1 és 2 űrszondákat 1977-ben lőtték fel,
a naprendszer nagyobb bolygóinak megfigyelésé céljából.
Mindkét űrszonda egy arany hanglemezt szállított,
ami üzeneteket és egyéb leírást tartalmazott, mint egyfajta időkapszula,
amely az emberi civilizáció történetét kívánta szemléltetni.
Az aranyozott réz lemezek tartalmát egy bizottság állította össze,
melynek elnöke az amerikai származású író és csillagász, Carl Sagan volt.
Több, mint 1000 ábrát tartalmaztak,
és különböző hangokat a természet világából,
mint az óceán hullámaiét,
a mennydörgést,
a madárcsicsergést,
és bálnák hangjait.
A lemezekre más-más időszakok és kultúrák zenéi is rögzítésre kerültek,
továbbá üdvözlet 55 nyelven,
valamint üzenet az Amerikai Egyesült Államok elnökétől,
és az ENSZ főtitkárától.
Ezen kívül egy térképet is tartalmaztak.
Mindkét aranylemez a naprendszerünk elhelyezkedését mutatja
14 pulzárhoz igazítva,
és ezek pontos frekvenciatartományát,
így ez alapján az intelligens földönkívüli lények
megtalálhatják a Földet.
Pár év elteltével a híres fizikus Stephen Hawking azt nyilatkozta,
hogy hiba volt idegen fajok számára térképet adnunk a bolygónkhoz.
Hawking szerint a Földön kívül fellelhető életformák többsége
nem összetettebb egy mikrobánál,
figyelmeztet azonban, hogy az intelligens fajok eljövetele a Földre,
akár katasztrófába is torkollhat, mint Kolumbusz Kristóf érkezése
az amerikai bennszülöttek számára.
Az aranylemezek mindeközben folytatják útjukat.
1990-ben mindkét űrszonda elhagyta Plutó pályáját.
2012-ben a Voyager 1 űrszonda kikerült a csillagközi űrbe,
és a legközelebbi naprendszert 40 000 év múlva éri el.
Ha valamely űrszonda egy földönkívüli élet birtokába kerül,
jó esély van rá, hogy megfejtik az aranylemez tartalmát.
és egy napon eljutnak bolygónkhoz.
Ez különösen igaz akkor,
ha ez a a civilizáció a miénknél technológiailag sokkal fejlettebb
Ez az életforma akár békés is lehet,
mint mi leszünk remélhetőleg, ha egyszer képesek leszünk az űrutazásra.
De lehet rosszindulatú is.
Élettel teli bolygók után kutatni olyan, mint bámulni a végtelen mélységbe.
Nyilván semmit nem tudnánk az elsőként felfedezett életforma
fejlettségi szintjéről, érzéseiről,
jelleméről,
vagy szándékáról.
Kockázatos kifelé tekintgetnünk.
Az önnön életünket kockáztatjuk.
De ha nem tekintgetünk kifelé, annak még nagyobb a kockázata,
ellentmondanánk a megismerés vágyának, ami elősegítette fajunk fejlődését.
Hiszen mind a világ és univerzum iránti kíváncsisággal születünk.
E kíváncsiság hajtotta az emberiséget legnagyobb eredményei elérésében.
Talán érdemes a tudomány határait feszegetnünk,
feltéve, hogy szenvedélyünkhöz
az emberiség egy másik nagy kincse is társul:
a remény.