Molimo upoznajte Jane.
Ona ima visoko rizičnu trudnoću.
U 24. tjednu trudnoće
ona je na mirovanju u bolnici,
pod nadzorom zbog prijevremenih kontrakcija.
Ne izgleda najsretnije.
Dijelom jer su potrebni tehničari i stručnjaci
da joj postave nezgrapne pojaseve koji prate kontrakcije maternice.
Dijelom jer je zabrinuta.
Posebice je zabrinuta jer ne zna što će se dogoditi
nakon desetodnevnog mirovanja u bolnici.
Što će se dogoditi kad dođe kući?
Prijevremeni porod bio bi poražavajući.
Kao afroamerikanka
ima dva put veću mogućnost prijevremenog poroda
ili rođenja mrtvog djeteta.
Dakle, Jane u osnovi može birati između dvije mogućnosti:
ostati u bolnici na mirovanju,
biti rob tehnologije sve do poroda,
a zatim provesti ostatak života plaćajući bolničke račune;
ili pohitati kući nakon bolničkog boravka i nadati se najboljem.
Ni jedna od ove dvije opcije se čini privlačnom.
Počeo sam razmišljati o sličnim situacijama
i zanimati se za slične slučajeve
Počeo sam razmišljati i pitati se
postoji li alternativa?
Na koji način bi mogli uživati prednosti visoko pouzdane kontrole
koju nam pruža povjerljivo bolničko osoblje
u vlastitom domu dok živimo svakodnevnim životom?
Imajući to u vidu,
ohrabrio sam ljude u istraživačkom timu
da se udruže s vrhunskim stručnjacima iz područja materije
i pozvao ih sve zajedno na "oluju mozgova".
Nakon dugog procesa,
došli smo do vizije, ideje
nosivog sustava koji bi se možda mogao nositi kao komad nakita
ili zalijepiti kao flaster.
Nakon brojnih testiranja i pokušaja i godina nastojanja,
uspjeli smo realizirati fleksibilnu elektronsku naljepnicu
koja je proizvedena koristeći iste procese
koji se koriste za izgradnju računalnih čipova,
osim što je elektronika iz poluvodičke podloge prebačena
na fleksibilni materijal koji se može povezati s ljudskim tijelom.
Ovi sustavi su otprilike debljine ljudske kose.
Oni mogu mjeriti vrste informacija koje želimo,
kao na primjer:
tjelesno kretanje,
tjelesnu temperaturu,
električne ritmove tijela
i tako dalje.
Isto tako te sustave možemo projektirati,
tako da mogu integrirati izvore energije,
i imati i bežične prijenosne mogućnosti.
Dakle, kad smo počeli graditi ove vrste sustava,
istovremeno smo ih počeli testirati na sebi u našoj istraživačkoj grupi.
Osim toga, povezali smo se s nekim od naših kliničkih partnera
u San Diegu,
i testirali ih na različitim pacijentima u različitim kliničkim stanjima,
uključujući buduće mame kao što je Jane.
Ovo je slika trudnice u labaratoriju naše sveučilišne bolnice
na pračenju trudova maternice putem konvencionalnog pojasa.
Osim pojasa,
nosi i naše elektroničke naljepnice.
Ova slika pokazuje valove koji se odnose na otkucaje bebinog srca,
crveno se odnosi na ono što je izmjereno
konvencionalnim pojasem,
a plava odgovara našim procjenama dobivenih
korištenjem naših fleksibilnih elektroničkih sustava i naših algoritama.
U ovom trenutku,
čestitatali smo sami sebi.
Neke od stvari koje smo zamislili počele su se koristiti,
i zapravo ih vidimo u kliničkom kontekstu.
No, tu je još jedan problem.
Način na koji smo prozvodili ove sisteme
pokazao se neučinkovit,
imao je nizak prinos
i bio je sklon pogreškama.
Uz to,
razgovarali smo s medicinskim sestrama u bolnici,
koje su nam savjetovale da provjerimo
da naša elektronika funkcionira s tipičnim medicinskim ljepilom
koje se koristi u bolnici.
Sinulo nam je i rekli smo: "Pričekaj minutu.
Umjesto da ih pravimo tako da rade s ljepilom
integrirajmo ih u ljepilo,
i to bi mogalo riješiti naš proizvodni problem. "
Ova slika koju vidite ovdje
je naša sposobnost da ugradimo ove cenzore unutar jednog komada ljepljive trake
jednostavno ljušteći ih s podloge.
Zahvaljujući konstantnom radu našeg tima moguče je, izmedu ostalog,
ugraditi integrirane krugove u fleksibilno ljepilom
da bi radili stvari kao što je pojačavanje signala te njihova digitalizacija,
njihova obrada
i kodiranje za bežični prijenos.
Sve ovo je integrirano u istim medicinskih ljepilima
koja se koriste u bolnici.
Kad smo došli do ove faze,
pojavili su se drugi izazovi,
iz inženjerske perspektive kao i iz perspektive upotrebljivosti,
morali smo biti sigurni da ćemo ga moći koristiti.
U mnogim digitalnim zdravstvenim raspravama,
ljudi vjeruju i prihvačaju ideju da možemo jednostavno digitalizirati podatke,
bežično ih prenositi,
poslati ih u oblak
te u oblaku
izdvojiti značajne informacije za interpretaciju.
I doista, možete sve to učiniti,
ako vas ne brinu neki energetski izazovi.
Razmislite na trenutak o Jane.
Ona ne živi u Palo Altu,
niti na Beverly Hillsu.
To znači,
da moramo razmotriti njen plan podataka i koliko će je koštati
da šalje kontinuirani tok podataka.
Postoji još jedan izazov
o kojem nije svima u medicinskoj struci ugodno razgovarati.
A to je, da Jane nema previše povjerenja
u medicinske ustanove.
Ona, ljudi poput nje, njeni pretci, nisu imali najbolje iskustvo
u rukama liječnika i bolnica
ili osiguravajućih društava.
To znači da moramo uzeti u obzir pitanje privatnosti.
Možda se Jane neće svidjeti
ideja da se njeni podatci obrađuje u oblaku.
A Jane se ne može prevariti;
ona čita vijesti.
Ona zna da, ako savezna vlada može biti hakirana,
ako Fortune 500 može biti hakiran,
može i njezin liječnik.
I tako s tim na umu,
sinulo nam je.
Ne možemo nadmudriti sve hakere na svijetu,
ali im možda možemo smanjiti mogućnost djelovanja
Što ako bi mogli,
umjesto da algoritme koji čitaju podatake
šaljemo u oblaku
te iste slati u male integrirane krugove
ugrađene u samim naljepnicama?
Nakon što smo povezali te stvari zajedno,
sada možemo razmišljati o budućnosti
gdje netko poput Jane može normalno živjeti svakodnevni život,
ona može biti praćena,
na način da ne mora imati dodatni posao
kako bi to platila,
možemo riješiti neke probleme glede privatnosti.
Dakle, u ovom trenutku,
smo jako zadovoljni sami sobom.
Postigli smo ovo,
počeli smo se baviti nekim pitanjima o privatnosti
i osjećamo se prilično kao da smo zatvorili jedno poglavlje.
živjeli su sretno do kraja života, istina?
Pa, ne tako brzo.
(Smijeh)
Moramo uzeti u obzir, kao što sam spomenuo ranije,
da Jane nema previše povjerenja u medicinske ustanove.
Moramo uzeti u obzir
zdravstvene nejednakosti koje se šire i rastu,
a tu je i nejednakost glede pravilnog upravljanja skrbi.
To znači da ova jednostavna slika
Jane i njezinih podataka -
čak i ako se ona osjeća ugodno da se oni bežično prenose u oblak,
s mogućnosti liječničke intervencije -
nije cijela priča.
Dakle, počeli smo
razmišljati o tome kako doći do pouzdanih posrednika
između ljudi poput Jane i davaoca njihovih zdravstvenih usluga.
Na primjer, počeli smo surađivati s crkvama
i razmišljati o medicinskim sestrama koje su vjernici,
i dolaze iz pouzdane zajednice,
kao o zaštitnicama i zdravstvenim trenerima pacijentima poput Jane.
Još jedna stvar koja radi za nas
je da su osiguravajuća društva, sve više,
privučena nekim od ovih ideja.
Oni su shvatli
da bi možda bilo bolje platiti jedan dolar sada
za nosivi uređaj i zdravstvenog trenera
nego plaćati 10 dolara kasnije,
kada se dijete prerano rodi
i završi na neonatalnom odjelu intenzivne njege --
jedanom od najskupljih u bolnici.
To je bio dug proces učenja za nas.
Ovaj iterativni proces rješavanja problema
kada se nismo osjećali ugodno,
i identificiranja sljedećeg problema,
pomogao nam je napredovati tako
da zapravo ne pokušavamo samo inovirati s ovom tehnologijom
već da budemo sigurni da je mogu koristiti oni kojima je najpotrebnija.
Još jedna lekcija koju smo naučili iz ovog procesa
je da je on u drugom planu,
jer unatoč ubrzanom ritmu napredovanju tehnologije,
moramo imati na umu da su ljudska bića ta koja je koriste,
moramo biti svjesni
da ti ljudi - imaju lice,
imaju ime
i život.
U slučaju Jane,
nadamo se, dva života.
Hvala vam.
(Pljesak)