Cum aflăm ce se întâmplă în lume?
Cantitatea de informații disponibilă doar la un clic distanță
pare infinită,
dar timpul şi energia
pentru a le asimila şi evalua sunt limitate.
Toate informaţiile din lume
nu ne vor fi de folos
decât dacă nu știm cum să citim știrile.
Pentru bunicii, părinţii,
sau chiar şi pentru fraţii mai mari
această idee ar fi sunat ciudat.
Cu doar câteva decenii în urmă,
ştirile erau atotcuprinzătoare.
Opţiunile erau limitate
la câteva reviste de interes general,
şi ziare de mare circulație,
la trei sau patru canale tv,
unde spicheri de nădejde transmiteau știrile
la aceeaşi oră în fiecare după-amiază.
Dar au apărut probleme cu acest sistem
odată cu răspândirea mass-mediei.
În timp ce se ştia că statele autoritare
controlau şi cenzurau informaţiile,
o serie de scandaluri au arătat
că guvernele democrate derutau publicul,
adesea cu cooperarea mass-mediei.
Dezvăluiri ale unor războaie muşamalizate,
asasinări secrete şi corupţie politică
au compromis încrederea publicului
în relatările oficiale
prezentate de sursele guvernamentale.
Lipsa de încredere în controlorii media
a dus la apariţia unor ziare,
emisiuni radio şi ştiri prin cablu alternative,
în concurenţă cu principalele surse de informare,
oferind știri din perspective diferite.
Recent, internetul a multiplicat
cantitatea de informaţii şi opinii,
prin reţelele de socializare, bloguri şi videoclipuri online,
transformând fiecare cetăţean într-un potenţial reporter.
Dar dacă toţi sunt reporteri, nimeni nu este,
şi diverse surse se contrazic
asupra faptelor efective.
Deci cum afli ce este adevărat sau aproape de adevăr?
Cea mai bună variantă este să citiţi ştirea originală,
nefiltrată de intermediari.
În locul articolelor despre studii ştiinţifice
sau despre discursurile politicienilor,
adesea puteţi găsi materialul original
pentru a-l interpreta voi înșivă.
Pentru evenimente de actualitate,
urmăriţi reporteri pe site-urile de socializare.
În timpul evenimentelor majore,
cum ar fi Primăvara Arabă,
sau protestele din Ucrania,
prezentatorii de ştiri şi bloggerii
au postat actualizări şi înregistrări
din mijlocul haosului.
Deşi mulţi dintre cei din urmă
apar în articole sau emisiuni,
reţineţi că aceste versiuni ajustate
combină adesea vocea celor care au fost acolo
cu comentariile editorilor ce n-au fost prezenți.
În acelaşi timp, cu cât povestea e mai haotică,
cu atât mai puţin trebuie s-o urmărim în timp real.
În cazul unor evenimente
cum ar fi atacuri teroriste,
sau dezastre naturale,
mass media încearcă să difuzeze continuu
chiar şi atunci când nu sunt disponibile noi informaţii sigure,
uneori ducând la informaţii incorecte,
sau la acuzarea falsă a unor persoane inocente.
Este uşor să devenim neliniştiţi,
dar căutând ultimele informaţii
doar de câteva ori pe zi,
nu o dată la câteva minute,
dă timp detaliilor să apară,
şi rapoartelor false să fie dezminţite.
Deşi jurnalismul are ca scop obiectivitatea,
uneori nu poate fi evitată subiectivitatea.
Când nu putem afla povestea direct,
putem citi despre aceasta în mai multe surse,
care folosesc reporteri diferiţi
şi intervievează diverşi experţi.
Când aflăm informaţii din diverse surse
putem observa diferenţele
și ne vom forma o idee de ansamblu.
E foarte important să separăm faptele de opinii.
Folosirea cuvintelor „cred, posibil, probabil"
indică faptul că organul de presă
este prudent, sau mai rău, face presupuneri.
Feriţi-vă de rapoartele ce se bazează pe surse anonime.
Acestea ar putea fi persoane ce n-au nici o legătură cu povestea,
sau sunt interesate de influenţarea acesteia;
din cauza anonimităţii
aceştia nu pot fi trași la răspundere
pentru informaţiile furnizate.
În cele din urmă, ce-i mai important,
încercaţi să verificaţi ştirea
înainte de a o răspândi.
În timp ce media socială ne permite
să aflăm mai uşor adevărul,
aceasta permite și răspândirea zvonurilor
înainte de a fi verificate,
şi minciunilor să supravieţuiască
mult timp după ce au fost dezminţite.
Aşa că, înainte să distribuiţi articole de necrezut
căutaţi pe internet informaţii adiţionale
sau context pe care poate l-aţi ratat,
dar şi ce spun alţii despre asta.
Astăzi, suntem mai liberi ca niciodată
de vechii controlori media,
care obişnuiau să controleze fluxul de informaţii.
Dar odată cu libertatea vine şi responsabilitatea:
responsabilitatea de a ne filtra experiențele
şi de a ne asigura că acest flux de informaţii
nu ne inundă,
lăsându-ne mai puțin informați decât la început.