Pozdravljeni! Pa začnimo z ogledom.
Dobrodošli v muzej muzejev.
Muzeji so že več kot dva tisoč let del človeške zgodovine.
Vendar niso bili vedno taki kot danes.
Zgodovina muzejev je mnogo daljša in bolj nenavadna, kot si mislite.
Začeli bomo tu, v grškem krilu.
Beseda muzej izhaja iz grščine: mouseion
so bili templji, zgrajeni za Muze, boginje umetnosti in znanosti.
Ljudje so prosili Muze, naj ščitijo akademike
in podelijo domiselnost tistim, ki so si to zaslužili.
Templji so bili polni darov, kot so kipi,
mozaiki,
zapleteni znanstveni stroji,
poetski in literarni zapisi
in druga darila, ki so dokazovala, da je navaden smrtnik
vreden božanskega navdiha.
Prispeli smo v mezopotamsko krilo.
Prvi muzej je nastal leta 530 pred našim štetjem v današnjem Iraku.
Prva kuratorka je bila kar princesa.
Enigaldi-Nana je začela zbirati mezopotamske starine
v svoji hiši v E-Gig-Paru.
Ko so arheologi območje izkopali,
so našli na ducate predmetov, urejenih v vrste,
z glinenimi oznakami v treh jezikih.
Njene zabave so bile gotovo zanimive.
Tradicija zbiranja in prikazovanja nenavadnih stvari se je prijela,
kot lahko vidite tule v krilu rimskega cesarstva.
Hiše zakladov politikov in generalov
so bile polne vojnega plena,
v kraljevih zverinjakih so bile na ogled eksotične živali,
posebej ob priložnostih, kot so bili gladiatorski boji.
Tule vidite leva in gladiatorja
in hišnika, no, on bi seveda moral biti v tem krilu.
Gremo naprej, kar hitro.
Naslednji korak v razvoju muzejev je prišel v renesansi,
ko se je po skoraj tisoč letih zahodne nevednosti
vrnilo zanimanje za raziskovanje narave.
Omare radovednosti, znane tudi kot "Wunderkammers",
so bile zbirke predmetov, ki so delovale kot neke vrste fizična enciklopedija,
ki je prikazovala najdeno.
Stopimo v tole omaro. Takole. Pazite na plašče.
Gremo pogledat omaro Oleja Worma.
Ena najbolj uglednih takih omar
je pripadala bogatemu naturalistu iz 17. stoletja,
starinarju in zdravniku Oleju Wormu.
Zbiral je primerke iz narave,
človeška okostja,
starodavna runska besedila
in predmete iz Novega sveta.
V drugih omarah radovednosti
so našli genetske anomalije,
drage kamne,
umetniška dela
ter verske in zgodovinske predmete.
Opa. Tega se nočete dotakniti.
Te omare so bile zasebne, pogosto v rezidencah,
urejali so jih lastniki, vladarji in aristokrati,
pa tudi trgovci in prvi znanstveniki.
Slišite cirkuške orgle?
V 40. letih 19. stoletja
je podjetni mladenič Phineas T. Barnum
kupil nekaj najbolj znanih evropskih omar radovednosti
ter odprl Barnumov Ameriški muzej v New Yorku.
Osupljiva mešanica živalskega vrta,
predavalnice,
muzeja voščenih lutk,
gledališča
in nenavadnih pojavov, znana po eklektičnih prebivalcih,
kot so bili medvedi,
sloni,
akrobati,
velikani,
siamski dvojčki,
morska deklica s Fidžija
in gospa z brado,
poleg kupa modernih naprav in znanstvenih inštrumentov.
Muzeji, odprti za javnost, so relativno nov pojav.
Pred Barnumom so bili prvi muzeji
dostopni samo višjemu in srednjemu sloju,
in to samo določene dni.
Obiskovalci so morali vnaprej
pisno zaprositi za obisk
in vsak dan so lahko vstopile le majhne skupine.
Louvre je vsem ljudem dovolil vstop,
a le tri dni na teden.
V 19. stoletju
so začeli nastajati muzeji, kakršne poznamo danes.
Nastale so institucije, kot je Smithsonian,
kjer je predmete mogoče videti in študirati, ne samo hraniti.
Posebej ameriški muzeji
so naročali eksperimente
in najemali raziskovalce, da so iskali primerke iz narave.
Muzeji so postali središča za študij, za umetniška in znanstvena odkritja.
To pogosto imenujemo doba muzejev.
Dandanes so muzeji dostopni vsem,
so kraji za učenje in raziskave
in postajajo vse bolj praktične institucije.
A vprašanje, kdo lahko gre tja, je še vedno pomembno,
saj cene vstopnic včasih preprečijo vstop
tistim bodočim učenjakom, umetnikom in iskalcem božanskega navdiha,
ki si tega ne morejo privoščiti.
Hvala, da ste prišli,
ustavite se tudi v muzejski trgovini muzejskih trgovin, ko boste odhajali.