Bună ziua tuturor. Haideți să începem turul.
Bine ați venit la Muzeul Muzeelor.
Muzeele fac parte din istoria omenirii de mai bine de 2000 de ani.
Însă nu au arătat întotdeauna ca cele pe care le vizităm azi.
Istoria muzeelor e mult mai veche și mai bizară decât vă imaginați.
Vom începe în aripa grecească.
Cuvântul „muzeu” provine din grecescul „mouseion”,
însemnând un templu dedicat muzelor, zeițele artelor și științelor.
Adepții rugau muzele să vegheze asupra savanților
și să confere iscusinţă celor pe care îi considerau demni.
Templele erau înțesate cu ofrande, precum sculpturi, mozaicuri,
instrumente științifice complexe,
inscripții poetice și literare
și alte tipuri de ofrande menite să demonstreze vrednicia unui muritor
de inspirația divină.
Am ajuns în aripa mesopotamiană.
Primul muzeu a fost construit în actualul Irak în anul 530 î. Hr.
Iar primul custode a fost în realitate o prințesă.
Ennigaldi-Nanna începuse să colecționeze și să găzduiască antichități mespotamiene
în locuința sa, E-Gig-Par.
Când arheologii au excavat zona,
aceștia au descoperit duzine de artefacte aranjate cu grijă unele lângă altele,
având inscripții din clei în trei limbi diferite.
Aceasta trebuie să fi avut petreceri interesante.
Tradiția de a colecționa și expune obiecte curioase a fost apoi imitată,
după cum bine puteți observa în aripa Imperiului Roman.
Locuințele pline de comori ale oamenilor politici
și ale generalilor erau bogate în prăzi de război,
iar menajeriile regale prezentau animale exotice publicului
în împrejurări speciale, cum ar fi turneele de gladiatori.
Aici vedeți un leu și un gladiator,
și, ah, omul de servici trebuia să fie cu siguranță în această aripă.
Să mergem mai departe, nu rămâneți în urmă.
Următorul pas în evoluția muzeelor, a avut loc în perioada Renașterii
când studiul lumii vii a fost din nou încurajat,
după aproape un întreg mileniu de ignoranță occidentală.
Cabinetele de curiozități, cunoscute și sub denumirea de „Wunderkammers”,
erau colecții de obiecte comportându-se precum o enciclopedie fizică
prin expunerea de artefacte.
Intrați la garderobă. Aveți doar grijă la paltoane.
Apoi vom face un tur al cabinetului lui Ole Worm.
Una dintre cele mai notabile „Wunderkammers"
aparținuse unui naturalist înstărit din secolul XVII,
anticarul și vindecătorul Ole Worm.
Ole Worm colecționa specimene vii,
schelete umane, texte runice antice,
și artefacte din Lumea Nouă.
În alte cabinete de curiozități se găseau anomalii genetice,
pietre prețioase, lucrări de artă,
precum și relicve religioase și istorice.
O vai. Poate ar fi mai bine să nu atingeți asta.
Adesea aceste cabinete se găseau în resedințe private,
și erau administrate de către proprietarii acestora:
suverani și aristocrați, precum și negustori sau savanți pionieri.
Cine poate auzi o orgă de circ?
În anii 1840,
Phineas T. Barnum, un tânăr artist întreprinzător,
cumpărase unele dintre cele mai cunoscute cabinete de curiozități din Europa,
după care a fondat Muzeul Barnum din New York.
Un melanj spectacular de grădină zoologică,
auditoriu,
muzeu de ceară,
teatru
și spectacol cu ciudaţi, cunoscut pentru varietatea sa de rezidenți,
precum urși,
elefanți,
acrobați,
uriași,
gemeni siamezi,
o sirenă Fiji
și o femeie cu barbă,
împreună cu o selecție de mecanisme și instrumente științifice.
Muzeele deschise publicului sunt un fenomen relativ nou.
Înainte de Barnum, primele muzee publice
erau disponibile numai păturii de sus și celei de mijloc,
și doar în anumite zile.
Vizitatorii trebuiau să depună o cerere în scris
înaintea vizitei,
și numai grupuri mici puteau vizita muzeul în fiecare zi.
Muzeum Luvru era renumit deoarece era deschis întregului public,
însă doar pentru trei zile pe săptămână.
În secolul XIX,
muzeul, așa cum îl cunoaștem azi, a început să prindă formă.
Organizații ca Institutul Smithsonian au fost create astfel încât
obiectele să poată fi studiate și nu doar depozitate pe termen lung.
Muzeele din SUA, în special,
au autorizat experimentele
și au angajat exploratori pentru a identifica și recupera probe naturale.
Muzeele deveniseră instituții dedicate descoperirii artistice și științifice.
Această perioadă este deseori cunoscută și ca „epoca muzeelor".
În ziua de azi, muzeele sunt deschise tuturor,
sunt centre de studiu și cercetare
și devin instituții din ce în ce mai interactive.
Însă cine își permit să le vadă rămâne o întrebare relevantă,
deoarece prețurile biletelor pot uneori împiedica accesul
viitorilor erudiți, artiști și celor ce pot beneficia de inspirație divină,
dar care nu-și permit să-și satisfacă curiozitatea.
Vă mulțumim pentru vizită,
și nu vă sfiiți să vă opriți la magazinul de suveniruri înainte de plecare.