Să prespunem că doi oameni se plimbă pe stradă
și se lovesc unul de celălalt.
Se scutură și pleacă mai departe.
Uneori asta se întâmplă și cu moleculele.
Ricoșează una din cealaltă și asta-i tot.
Dar dacă doi oameni ar da unul peste celălat,
și, în timpul acelei coliziuni,
brațul unuia s-ar desprinde
și ar fi reatașat la fața persoanei?
Sună ciudat,
dar seamănă cu unul dintre multele feluri
în care moleculele reacționează una cu cealaltă.
Două molecule se pot uni și devin una singură.
Una poate să se dividă și să devină două.
Moleculele pot să facă schimb de părți.
Toate aceste schimbări sunt reacții chimice,
și putem să le vedem în jurul nostru.
De exemplu, când sunt artificii,
sau când fierul ruginește,
sau laptele se acrește,
sau se nasc oameni,
îmbătrânesc,
mor,
și apoi se descompun.
Dar reacțiile chimice nu se întâmplă doar așa, vrând nevrând.
Totul trebuie să fie cum trebuie.
Mai întâi, moleculele trebuie să se lovească
în orientarea potrivită.
În al doilea rând, trebuie să se lovească suficient de tare,
cu alte cuvinte, cu suficientă energie.
Poate că vă gândiți
că o reacție are loc într-o singură direcție și asta-i tot.
Uneori e adevărat.
De exemplu, lucrurile nu pot să „dezardă”.
sau să „dezexplodeze”.
Dar majoritatea reacțiilor pot avea loc în ambele direcții,
înainte și înapoi.
Nu e niciun motiv pentru ca tipul nostru cu braț pe față
să nu dea peste o fată fără braț,
reatașând acel braț în locul original.
Haideți să micșorăm imaginea puțin.
Să spunem că sunt
o mie de oameni pe stradă,
și inițial au toți membrele
atașate normal.
La început, fiecare ciocnire este o șansă
ca Persoana A să transfere un braț pe fața Persoanei B.
Și astfel, la început,
tot mai mulți oameni ajung să aibă
brațe atașate la fața lor sau brațe lipsă.
Dar pe măsură ce numărul oamenilor cu braț pe față
sau cu braț lipsă crește,
e tot mai probabil să aibă loc coliziuni între ei.
Iar când se lovesc unul de celălalt,
ia ghiciți!
Sunt reproduși oameni normali.
Numărul de transferuri de membre pe secundă înainte
va fi mare la început și apoi va scădea,
iar numărul de transferuri de membre pe secundă înapoi
va începe de la zero și apoi va crește.
În cele din urmă se vor întâlni,
vor fi identice.
Când se va întâmpla asta,
numărul oamenilor din fiecare stare nu se va mai modifica,
chiar dacă oamenii încă se mai lovesc unul de celălalt
și mai fac schimb de membre.
Câți oameni credeți că
sunt în fiecare stare?
Jumate jumate, așa e?
Nu, ei bine, poate.
Depinde.
Poate fi 50/50,
dar poate fi 60/40
sau 15/85,
sau oricât.
Noi, chimiștii, trebuie să ne murdărim pe mâini
- ei bine, da, suntem în laborator, deci nu e chiar murdar -
ca să ne dăm seama care e distribuția reală
a moleculelor.
Chiar dacă fiecare transfer de membre
e un eveniment dramatic pentru cei implicați,
dacă îndepărtăm imaginea,
vedem că numărul polulației nu se schimbă.
Numim asta echilibru nirvana,
și nu se întâmplă doar în reacțiile chimice.
Lucruri precum genofondurile
și traficul pe autostradă manifestă un tipar similar.
Pare nemișcat de la 9.000 m înălțime,
dar se întâmplă multe trăsnăi
pe pământ.
Trebuie doar să amplifici imaginea ca să vezi.