Dette er en historie om kapitalisme.
Det er et system jeg elsker
pga. de succéser og muligheder det har givet mig og millioner andre.
I mine 20´ere startede jeg med at sælge råvarer, især bomuld, på gulvet på børsen
og om der nogensinde var frit marked for alle, var det her,
hvor slipsemænd opførte sig som gladiatorer
sloges bogstaveligt talt og fysisk for profit.
Jeg var så heldig da jeg var blevet 30 at være god nok til
at blive forfremmet til topafdelingen i finansverdenen,
hvor jeg brugte de næste tre årtier som en global macro erhvervsmand.
Gennem tiderne har jeg set mange skøre ting på markedet,
og jeg har solgt mange skøre manier.
Og desværre,
er jeg ked af at sige at lige nu kan det være at vi er i kløerne
af en af de mest destruktive, ihvertfald i min karriere,
og en gennemgående lektie er at manier slutter aldrig godt.
Gennem de sidste 50 år
er vi som samfund begyndt at se firmaer og korporationer
på en meget smal, næsten monomanisk måde
med hensyn til hvordan vi sætter pris på dem
og vi har lagt så megen vægt på profit
på korttids kvartalsindtjening og aktiekurser
på bekostning af alt andet.
Det er som om at vi har fjernet menneskeligheden fra vore firmaer.
Dette gør vi ikke -- bekvemt at reducere noget
til tal som du kan lege med ligesom legoklodser --
vi gør det ikke i vore individuelle liv.
Vi behandler ikke nogen eller værdsætter dem
baseret på deres månedlige indtægt eller deres kreditværdi,
men vi har denne dobbelt standard
når det kommer til måden vi værdsætter vore forretninger,
og ved I hvad?
Det underminerer selve grundlaget for vort samfund.
Og nu skal I se hvordan.
Dette skema viser profitmargenerne hos korporationer de sidste 40 år
som et procenttal af indtægter,
og I kan se at vi har slået en 40-årig rekord med 12.5 procent.
Hurra, hvis du er en aktieejer,
men hvis du er på den anden side, en gennemsnitlig amerikansk borger,
kan du se at det ikke er en god ting.
("U.S. Indtægtsdel Går Til Arbejde vs. Chef-Arbejder Kompensationsratio")
Større profitmargener forhøjer ikke samfundsrigdom.
Hvad de gør er at forhøje indtægtsulighed,
og det er ikke en god ting.
Men intuitivt set giver det mening, ikke?
For hvis amerikanske familier i top ti procentdelen
ejer 90 procent af aktierne
tager de jo en større del af profitten fra korporationerne
og der er mindre rigdom tilovers til resten af samfundet.
Indtægtsulighed er ikke en god ting.
Det næste skema, lavet af The Equality Trust,
viser 21 lande lige fra Østrig til Japan og New Zealand.
Horisontalt står indtægtsuligheden.
Jo længere til højre, des større indtægtsulighed.
Vertikalt står ni sociale og sundhedsmålinger.
Jo længere op, des større sundhedsproblemer,
og disse målinger inkluderer livslængde, teenagegraviditet, læseførlighed,
social mobilitet, for at tage nogle få eksempler.
I iblandt publikummet, der er amerikanere, kan spørge sig selv,
hvor rangerer USA?
Hvor ligger det i dette skema?
Og ved I hvad?
Vi ligger højt ovenover skemaet.
Ja, det er os,
med den højeste indtægtsulighed
og de største sociale problemer, ifølge disse målinger.
Her er en makroprognose der er nem at lave,
som er, at forskellen mellem de rigeste og fattigste
vil udlignes.
Historisk set sker det altid.
Typisk sker det på én ud af tre måder:
enten gennem revolution, højere skatte, eller krige.
Ingen af disse er på min ønskeliste.
(Latter)
Der findes en anden måde at gøre det,
og det er at forhøje retfærdighed i korporationsopførsel,
men som vi gør det i øjeblikket,
ville det kræve en kæmpestor forandring i opførselen,
og ligesom når en afhængig skal aflægge en vane,
er det første skridt at indse, at man har et problem.
Og lad mig sige, at denne profitmani vi har
er så dybt indgroet
at vi ikke indser hvor meget vi skader samfundet.
Her er et lille men sigende eksempel på præcis hvordan dette sker:
dette skema viser gavmildhed hos korporationer
som en procentdel af profit, ikke indtægter, gennem de seneste 30 år.
Sammenlign dette med skemaet før, af korporations-profitmargener,
og så spørger jeg, føles dette rigtigt?
Når jeg startede med at skrive dette, tænkte jeg,
"Hvad gør mit firma, Tudor så?"
Og jeg indså at vi giver én procent af korporationsprofitten
til velgørenhed hvert år.
Og jeg skal forestille at være en filantrop.
Når jeg så dette, fik jeg bogstavelig lyst til at kaste op.
Men pointen er, at denne mani er så indgroet
at velmenende mennesker som mig selv ikke engang ser, at vi er en del af det.
Vi kan ikke forandre opførselen hos korporationer
ved at forhøje filantropien hos dem eller velgørenhedsbidrag.
Siden har vi firedoblet dem,
men -- (Bifald) -- Tak.
Men vi kan gøre det ved at opmuntre mere retfærdig opførsel.
Og en måde at gøre det er at virkelig stole på
systemet, som bragte os her til at starte med,
og det er systemet med det frie marked.
Omkring et år siden startede jeg og nogle af mine venner
et non-profit firma kaldet Just Capital.
Dets mission er meget enkel:
at hjælpe firmaer og korporationer til
at lære at fungere på en mere retfærdig måde ved at bruge det almenes input
til at definere præcis hvad kriterierne er for retfærdig opførsel hos korporationer.
Lige nu er der ingen accepteret standard
som et firma eller korporation kan følge, og dér indtager Just Capital scenen,
for i år og alle efterfølgende år vil vi foretage en national undersøgelse
af en repræsentativ prøve af 20,000 amerikanere
for at finde ud af præcis hvad de synes
er kriterierne for retfærdighed i opførselen hos korporationer.
Dette er en model der starter i USA
men kan udvides til alle steder på planeten
og måske finder vi ud af
at det vigtigste for folket
er at vi skaber levebrød eller producerer sunde produkter
eller hjælper, ikke skader, miljøet.
Hos Just Capital ved vi ikke dette, og det er ikke op til os at afgøre.
Vi er kun budbringere
men vi stoler 100 procent på, at folket i Amerika
vil finde ud af det.
Vi udgiver resultaterne første gang i september,
og næste år vil vi igen undersøge,
og så vil vi tilføje et nyt aspekt,
nemlig at rangere de 1,000 største firmaer i USA
fra nummer 1 til nummer 1,000 og alt derimellem.
Vi kalder det Just Index,
og husk, at vi er et uafhængigt upartisk non-profit firma,
og vi vil give Amerikas folk en røst.
Måske, med tiden, finder vi ud af, at dersom folk vil vide
hvilke firmaer er mest retfærdige,
vil folk og deres økonomi tiltrækkes mod dem,
og de vil blive de mest fremgangsrige
og hjælpe vort land at blive det mest fremgangsrige.
Kapitalismen har været ansvarlig for alle de største innovationer
der har gjort verden til et bedre og mere inspirerende sted at leve.
Kapitalisme må og skal være baseret på retfærdighed.
Det må den, og nu mere end nogensinde,
med den økonomiske forskel, der bliver større hver dag.
Der estimeres, at 47 procent af alle arbejdere i Amerika
vil være erstattet de næste 20 år.
Jeg er ikke imod udvikling.
Jeg vil have den førerløse bil og jet raketten ligesom alle andre.
Men jeg påberåber en indsigt om, at med større rigdom og profit
må der komme et større socialt ansvar hos korporationerne.
"Hvis retfærdighed fjernes," sagde Adam Smith, kapitalismens fader,
"vil selve stoffet, det gigantiske stof, af det menneskelige samfund
smuldre til atomer."
Da jeg var ung og der var et problem,
plejede min mor at sukke og ryste med hovedet og sige
"Hav nåde, hav nåde."
Nu er ikke tiden for os, for resten af os til at vise dem nåde.
Det er tid for os at vise dem retfærdighed
og vi kan gøre det, du og jeg,
ved at starte hvor vi arbejder, firmaerne som vi fungerer i.
Og når vi sætter retfærdighed på linje med profit,
vil vi få det mest vidunderlige ting i hele verden.
Vi vil tilbagetage vor menneskelighed.
Tak skal I have.
(Bifald)