Skoro sam letela preko mase
hiljada ljudi u Brazilu
koji sviraju muziku Georga Fridriha Hendla.
Takođe sam se vozila ulicama Amsterdama,
opet uz muziku istog kompozitora.
Hajde da pogledamo.
(Muzika: Georg Fridrih Hendl, "Allegro" Svira Daria van den Berken)
Daria van den Berken: Živim tu na 3. spratu.
(Na holandskom) Živim tu na ćošku.
Zapravo živim tamo, iza ćoška
i stvarno ste dobrodošli.
Čovek: (na holandskom) Da li to zvuči zabavno? Dete: (na holandskom) Da!
[(na holandskom) "Hendlov kućni koncert"]
(Aplauz)
Daria van den Berken: Sve je ovo stvarno
magično iskustvo zbog stotinu razloga.
Sada se možda pitate, zašto sam uradila sve te stvari?
Nisu baš tipične za svakodnevni
život muzičara.
Pa, uradila sam to jer sam se zaljubila u muziku
i želela sam da podelim to
sa što je više moguće ljudi.
Sve je počelo pre nekoliko godina.
Sedela sam kod kuće na kauču sa gripom
i pretraživala sam internet,
kada sam otkrila da je Hendl pisao
dela za klavijature.
Pa, bila sam iznenađena, nisam to znala.
Skinula sam stranicu muzičkih nota i počela da sviram.
Nakon toga sam ušla
u stanje čiste,
nepristrasne zadivljenosti.
To je bilo iskustvo
totalnog strahopoštovanja prema muzici
i nisam to osetila dugo vremena.
Možda je lakše da vam to dočaram kada čujete.
Prvo delo koje sam svirala
počinje ovako.
(Muzika)
Pa zvuči vrlo melaholično, zar ne?
Okrenula sam stranicu
i ovo je bilo sledeće.
(Muzika)
Pa, to zvuči vrlo energično, zar ne?
Kroz par minuta,
i delo još uvek nije bilo gotovo,
osetila sam dve vrlo kontradiktorne osobine:
predivnu melanhonliju i čistu energiju.
I smatram ova dva elementa
vitalnim ljudskim izražavanjem.
I čistoća muzike čini da je čujete
vrlo efektivno.
Držala sam mnogo dečjih koncerata
za decu od sedam i osam godina,
i šta god da sam svirala, bilo da je Bah, Betoven,
čak i Štokhauzena
ili neku džez muziku,
otvoreni su da je čuju,
zaista žele da slušaju,
i osećaju se lagodno tada.
I kada dođu razredi
sa decom koja imaju samo nekoliko godina više,
11, 12, već sam osetila da ponekad imam problem
da doprem do njih.
Kompleksnost muzike postaje izazov,
i zapravo mišljenje drugih -
roditelja, prijatelja, medija - počinje da se računa.
Ali mladi, oni ne preispituju
sopstvena mišljenja.
Oni su u stalnom stanju čuda,
i zaista verujem da možemo da nastavimo da slušamo
kao ovo sedmogodišnje dete,
čak i kada porastemo.
I iz tog razloga nisam svirala
samo u koncertnim halama
već i na ulici, onlajn, u vazduhu:
da osetim to stanje čuda,
da zaista slušam
i da slušam bez predrasuda.
I želela bih da vas pozovem
da učinite isto sada.
(Muzika: Georg Fridrih Hendll, "Sonata u G duru". Svira Daria van den Berken)
(Aplauz)
Hvala vam.
(Aplauz)