Recent, am zburat deasupra unei mulţimi
de mii de oameni în Brazilia,
interpretând muzica lui George Friederic Handel.
De asemenea, am condus pe străzile Amsterdamului
interpretând piese ale aceluiaşi compozitor.
Haideți să vedem.
(Muzică:George Frideric Handel, "Allegro" Interpretare:Daria van den Bercken)
(Video) DB: Locuiesc acolo, la etajul 3.
(Olandeză) Locuiesc pe colț.
De fapt locuiesc acolo, după colț
și sunteți într-adevăr bineveniți.
(Olandeză) Un bărbat: Îți place? Copilul: Da!
(Olandeză) ”Concert de Handel la mine acasă”.
(Aplauze) (Ovații)
DB: A fost o experiență magică
din multe motive.
Poate vă întrebați de ce am făcut toate astea.
Nu fac parte din rutina de zi de zi a unui muzician.
Am făcut-o pentru că m-am îndrăgostit de această muzică
și am dorit s-o împărtășesc
cu cât mai multe persoane posibil.
Totul a început acum câțiva ani.
Eram acasă pe canapea, cu gripă,
și navigam pe Internet puțin,
când am descoperit că Handel
a compus piese pentru pian.
M-a surprins pentru că nu știam asta.
Așa că am descărcat partiturile și am început să le interpretez.
Și ceea ce a urmat
e că am rămas înmărmurită
de o uimire pură și imparțială.
A fost o experiență
de fascinație totală datorită muzicii,
pe care n-o mai trăisem de mult.
Ar fi mai ușor de înțeles când o asculți.
Prima piesă pe care am interpretat-o
a început așa.
(Muzică)
Sună foarte melancolic, nu?
Am dat pagina
și iată ce-a urmat:
(Muzică)
Sună plin de energie, nu?
Deci, în câteva minute,
și înainte ca piesa să se termine,
am trăit două stări total contradictorii:
gingașă melancolie și pură energie.
Și consider aceste două elemente
a fi trăiri umane vitale.
Iar perfecțiunea muzicii
te fac s-o auzi efectiv.
Am susţinut o serie de concerte pentru copii
de 7 și 8 ani,
și orice am interpretat, fie Bach, Beethoven
chiar Stockhausen
sau muzică jazz,
au primit muzica cu interes, foarte dispuși să asculte
și se simțeau în largul lor.
Dar când veneau clasele de copii
un pic mai mari, de 11-12 ani,
simțeam deja că e mai greu
să-i captez.
Complexitatea muzicii devine o problemă
iar părerile celor din jur,
părinți, prieteni, mass-media, încep să conteze.
Dar cei mici nu pun la îndoială
propriile lor opinii.
Se află într-o permanentă stare de uimire
și sunt convinsă că putem continua să ascultăm muzică
la fel ca micuții de 7 ani,
și pe măsură ce creștem.
De aceea am cântat la pian
nu doar în sălile de concerte
ci și pe stradă, online, în aer,
ca să simt acea stare de fascinație,
ca să ascult cu adevărat,
şi să ascult fără prejudecată.
Și vă invit pe toți
să faceți la fel acum.
(George Frideric Handel: „Chaconne în G Major”)
(Aplauze)
Mulțumesc.
(Aplauze)