Fornyligt fløj jeg over en mængde
af tusinde mennesker, i Brasilien,
mens jeg spillede musik af George Frideric Handel.
Jeg kørte også på gaderne i Amsterdam,
hvor jeg også spillede musik fra samme komponist.
Lad os lige se.
(Musik: George Frideric Handel, "Allegro." Udført af Daria van der Bercken.)
Daria: Jeg bor der på tredje sal.
(Hollandsk) Jeg bor der på hjørnet.
Jeg bor lige rundt om hjørnet
og I er meget velkomne.
Mand: (Hollandsk) Lyder det sjovt? Barn: (Hollandsk) Ja!
[(Hollandsk) "Handel huskoncert"]
(Bifald)
Daira: Alt det her var en rigtig
magisk oplevelse af hundrede årsager.
Nu spørger I sikkert, hvorfor jeg gjorde disse ting?
Det er ikke typisk for en musikers
hverdagsliv.
Jeg gjorde det, fordi jeg blev forelsket i musikken
og ønskede at dele det med så mange mennesker
som muligt.
Det startede for et par år siden.
Jeg sad derhjemme på sofaen og var syg,
og søgte en smule på internettet
da jeg fandt ud af, at Handel havde skrevet værker
til klaveret.
Jeg var overrasket. Det vidste jeg nemlig ikke.
Så jeg downloadede noderne og begyndte at spille.
Og det næste som skete var,
at jeg kom ind i denne tilstand af ren
fordomsfri forbløffelse.
Det var en oplevelse
af at være i fuldstændig ærefrygt til musikken
og sådan havde jeg ikke følt i meget lang tid.
Det er måske lettere at relatere til, når I hører det.
Det første stykke jeg spillede igennem
startede sådan her.
(Musik)
Det lyder meget melankolsk, gør det ikke?
Jeg bladrede en side og det næste som kom
var dette.
(Musik)
Det lyder meget energisk, gør det ikke?
Så indenfor et par minutter,
og stykket er ikke færdigt endnu,
oplevede jeg to meget kontrastiske ting:
smuk melankoli og ren og skær energi.
Jeg betragter disse to elementer til at være
livsvigtige menneskelige udtryk.
Og renheden i musikken får en til, at høre det
meget effektivt.
Jeg har holdt mange koncerter for børn,
børn på syv og otte år gammel,
og uanset hvad jeg spiller, om det er Bach, Beethoven,
selv Stockkhausen,
eller noget jazzmusik,
så er de åbne for at høre det,
villige til at lytte
og de er komfartable med det.
Og når der kommer klasser ind
med børn som er et par år ældre,
11, 12, følte jeg, at jeg havde besvær
med at nå ind til dem.
Kompleksiteten af musikken, bliver et problem,
og andres meninger -
forældre, venner, media - begynder at spille en rolle.
Men de helt unge stiller ikke spørgsmålstegn
ved deres egen mening.
De er i en konstant tilstand af undren,
og jeg tror fast på, at vi fortsat kan lytte
som de syv-årige børn,
selv når vi bliver ældre.
Og det er derfor, at jeg har spillet
ikke bare i koncertsalen,
men også på gader, online, i luften:
for at føle den tilstand af undren,
for virkelig at lytte
og lytte uden nogle fordomme.
Og jeg vil gerne indbyde jer
til at gøre det nu.
(Musik: George Frideric Handel, "Chaconne i G Major." Udført af Daria van den Bercken.)
(Bifald)
Mange tak.
(Bifald)