Неотдавна прелетях над тълпа
от хиляди хора в Бразилия
изпълнявайки музика от Джордж Фридерик Хендел.
Също така шофирах по улиците на Амстердам,
отново изпълнявайки музика от същия композитор.
Нека да погледнем.
(Музика: Джордж Фридерик Хендел, "Алегро." В изпълнение от Дариа ван ден Беркен.)
(Видео) Дариа ван ден Беркен: Аз живея ето там на 3-тия етаж.
(На датски) Аз живея ето там на ъгъла.
Аз всъщност живея точно зад ъгъла.
и наистина сте добре дошли.
(На датски) Това звучи ли ти като нещо завабно? Детето: (На датски) Да!
[(На датски) "Хендел концерт удома"]
Дариа ван ден Беркен: Всичко това беше истина
магическо изживяване поради стотици причини.
Сега може би ще попитате, защо съм направила всички тези неща?
Те не са нещо нормално за музикант
и тяхното ежедневие.
Ами, направих го защото се влюбих в музиката
и исках да го споделя с колкото се може повече хора
Това започна преди няколко години.
Стоях на дивана у дома и бях болна от грип
и сърфирах в интернет,
когато открих нотните листове на Хендел
за пиано.
Ами, бях изненадана. Не знаех за съществуването им.
Така че изтеглих нотните листове и започнах да свиря.
И това, което последва беше
навлизането ми в това непокварено,
непредубедено удивление.
Беше преживяване
на пълно възхищение от музиката
и не бях се чуствала така от много дълго време.
Може би, ще е по-лесно да разберете когато го чуете.
Първото произведение, което изсвирих
започваше така.
(Музика)
Е това звучи много меланхолично, нали?
И обърнах страницата и това беше,
което последва.
(Музика)
Това звучи много енергично, нали?
Така че в продължение на няколко минути,
и изпълнението дори не беше приключило още,
Аз изпитах два много контрастиращи нрава:
красиво меланхоличен и абсолютно енергичен.
И счетох тези два елемента за
жизнено важни човешки прояви.
И чистотата на музиката те подтиква да го чуеш
много ефективно.
Аз съм изпълнила много концерти пред деца,
за деца на възраст на 7 и 8 години,
и без значение какво свиря, дали е Бах, Бетовен,
дори Стокхаузен,
или само някаква джаз музика,
те са открити да я чуят,
наистина готови да слушат,
и се чустват удобно правейки го.
И когато класове пристигнат
с деца няколко години по-големи,
11, 12, имам чувството, че понякога вече имам проблем
да стигна до тях по същия начин.
Сложността на музиката се превръща в проблем,
и всъщност мнението на другите —
родители, приятели, медията — започват да има значение.
Но младите, не се съмняват
в собственото си мнение.
Те са в това постоянно състояние на интерес
и аз твърдо вярвам, че можем да продължим да слушаме
като тези 7-годишни деца,
дори когато растем.
И за това свирих
не само в концертната зала,
но също така на улицата, в интернет пространството, във въздуха:
да почуатвам това състояние на учудване,
наистина да слушам,
и да слушам без предразсъдъци.
И бих искала да ви поканя
да се присъедините.
(Музика: Джордж Фридерик Хендел, "Шакон в сол минор." В изпълнение от Дариа ван ден Беркен.)
(Ръкопляскания)
Благодаря ви!
(Ръкопляскания)