תודה מרק
גבירותי ורבותי
אתם ודאי תוהים מדוע אני, ככלכלן פיתוח,
נמצא כאן היום כדי לדבר על טיפול בטראומה.
זה בגלל שהגעתי לתובנה שטראומה
אינה רק בעיה גלובאלית עצומה בקנה מידה של מגפה ממש,
אלא שיש לטראומה גם השפעה הרסנית
על התפתחות אנושית וכלכלית
ואפילו על הסיכוי לשלום.
בהינתן החשיבות של טראומה בעולם,
דווקא די מפתיע לראות את הבלתי נראות,
זה כאילו שהבעיה מוסתרת.
למעשה, רוב הטראומות ברחבי העולם נשארות בלתי-מזוהות,
בלתי-מאובחנות ולכן גם בלתי-מטופלות.
והדבר נכון במיוחד במדינות המתפתחות.
אני נמצא כאן היום לשגר תחינה,
לאפשר הנגשה של שירותי טיפול
למאות המליונים ברחבי העולם הזקוקים לכך,
ולעשות זאת לא במינונים קטנים,
אלא בקפיצת מדרגה משמעותית.
אני מאמין שלראשונה בהיסטוריה הדבר ניתן
בעזרת טיפול חדשני ששמו EMDR
קיצור של הפחתת רגישות ועיבוד מחדש של תנועות עיניים.
גבירותי ורבותי,
אני מחזיק את התמונה הזאת על שולחני בבית,
כדי להזכיר לי את הפנים האנושיות של טראומה.
תביטו בעיני האיש הזה ראו את הסבל,
הפגיעות, הייאוש.
לראשונה נתוודעתי לחשיבות של טראומה,
כאשר הייתי נציג UNICEF בבנגלדש בשנות ה 90
ותהיתי באשר
לאתגרי ההתפתחות של מדינה זו,
העוני הנוראי, אסונות הטבע החוזרים ונשנים;
היא בדיוק עברה מלחמת שחרור קשה.
למעשה לא יכולתי להאמין שמישהו במדינה הזאת
הצליח להימלט מן הטראומה,
מפני שסימני טראומה ומקורותיה
נראו בכל מקום.
אז תהיתי: מה אנו יכולים לעשות עם בעיה בקנה מידה כזה גדול?
התשובה הגיעה אלי בצורה מפתיעה למדי.
הייתי בשבתון קצר בסן פרנסיסקו,
והייתי בחנות ספרים,
וללא הסבר, ידי הושטה
לעבר ספר שכותרתו EMDR.
לא שמעתי קודם לכן על EMDR לא ידעתי מדוע ידי עושה זאת.
ובכל אופן, התיישבתי על הרצפה והתחלתי לקרוא,
וכעבור כשעה כשיצאתי מהקריאה,
הבנתי שכרגע קראתי
על הליך טיפולי,
על צורת טיפול שניתן לגדילה בקנה מידה,
והוא יעיל מאוד בטיפול באנשים
תוך זמן קצר ביותר.
אז זה היה בדיוק סוג הטיפול
שהיינו זקוקים לו מאוד בבנגלדש.
אז צילצלתי למחברת הספר, ד"ר פרנסין שפירו
שהיא גם זו שפיתחה את טיפול ה EMDR
ביקשתי פגישה, ולמחרת הייתי בביתה
להסדיר חוזה להבאת מומחים ב EMDR לבנגלדש
כדי שיתחילו טיפול באנשים הרבים שם.
בעקבות הכשרה שיעברו
54 פסיכולוגים ופסיכיאטרים בבנגלדש.
ובדרך הזאת למדתי בגוף ראשון
על היעילות המדהימה, כמעט כמעשה קסם, של EMDR.
עכשיו רובכם קרוב לוודאי שמעתם או שאתם מכירים מישהו,
שעבר טראומה,
ואולי אפילו סובל מ PTSD, הפרעת דחק פוסט טראומטית.
למעשה, סטטיסטית,
צריכים להיות כאן בקהל מספר לא מבוטל
של אנשים שסבלו מ PTSD בעצמם.
הסימפטומים של PTSD כוללים 3 קבוצות: הראשון הוא ערות מוגברת,
שיכול להתבטא בקשיי שינה, אתם לא יכולים להתרכז היטב.
או נטייה לכעוס, או להיכנס לפאניקה
או תחושות עוצמתיות של שנאה.
ואז יש את החוויה מחדש של האירוע הטראומתי,
שיכולה להתבטא בסיוטי לילה,
מחשבות וזכרונות חודרניים, או "פלשבקים"
וקבוצה שלישית: הימנעות והקהייה.
נמנעים מכל מצב המזכיר את האירוע הטראומתי.
נמנעים מיחסים מסויימים.
וישנו לעיתים גם חוסר אמון גובר
בכל הסובבים,
בידוד, וחוסר-תקווה,
שיכולה להתפתח לדיכאון של ממש.
אז מהסימפטומים האלה,
אתם יכולים להבין ש PTSD מהווה מחלה קשה
עם תוצאות חמורות מאוד
על היכולת של אנשים ללמוד,
היצירתיות של אנשים,
יכולתם להיות ייצרניים, ואיכות חייהם בכלל.
יש גם עדויות חדשות
שאם אנשים חוו אפילו טראומה קלה
הם חשופים לסיכון מוגבר
של שימוש בחומרים (אלכוהול וסמים),
ושל תחלואה בהפרעות לב ואפילו בסרטן.
ישנו פתגם "אלימות גוררת אלימות"
אבל מה שאנחנו אולי לא תמיד מבינים הוא
שטראומה מהווה הגשר ההכרחי בין אלימות לאלימות.
מפני שאם מישהו חווה טראומה
כתוצאה מאלימות,
אדם זה נמצא בסיכון מוגבר
להפוך למחולל אלימות בעצמו.
וזו תובנה מפחידה למדי.
אם PTSD נשארת לא מטופלת,
היא תימשך כל החיים.
גבירותי ורבותי,
אין לנו סטטיסטיקה עולמית מאוד טובה,
על טראומה ו- PTSD.
אך אם נבחן את מספר האנשים
הנחשפים למצבים ואירועים טראומתיים
נוכל להעריך את סדר הגודל של הבעיה.
למשל, תביטו במספרים האלה,
כולם לקוחים ממקורות מוסמכים.
1.5 מיליארד אנשים בעולם חיים
במצב של אלימות פוליטית או קשורה בפשיעה.
זה כולל את המדינות כגון סוריה, קונגו, סומליה, וכיוצ"ב מדינות.
ו- 42 מליון אנשים ברחבי העולם
הם פליטים או עקורים בתוך ארצם.
ועקירה לבדה מהווה גורם סיכון גדול לטראומה.
כ- 200 מליון בני אדם נחשפו לאסונות טבע ב 2011 לבדה
זה הופך לתופעה שנתית,
עם שינויי האקלים הגלובאליים
כל שנה יותר ויותר אנשים נחשפים לטראומה.
וכ 1.3 מיליארד בני אדם חיים בתנאים של עוני מחפיר.
איני חושב שאנו יכולים לדמיין את המצבים הטראומתיים
איתם אנשים אלה חיים יום-יום.
ותקלטו את זה:
אחת מכל שלוש נשים בעולם
יעברו במהלך חייהן
התעללות מינית, פיזית או נפשית.
אלה מספרים מהממים, תסכימו איתי.
רוב הטראומות האלה נקראות טרומות ב"ט" רבתי
כי הם תוצאה של אירועים קיצוניים
תוצאה אפשר לומר של מצבי חרום בולטים, "קולניים".
אבל ישנם גם הטראומות ב"ט" קטנה.
הן מוכרות היטב לכולנו,
ונגרמות מאירועי חיים טראומתיים יום יומיים,
בדרך כלל נקרא להם אירועים "נורמליים"
כגון תאונות, בריונות,
התעללות בילדים, גירושין ומצבים רבים אחרים כגון אלה.
אלה הם מצבי חרום דוממים,
אבל הם משפיעים על מליונים רבים של אנשים בכל רגע נתון.
אם מחברים את הטראומה ב"ט" גדולה לטראומה ב"ט" קטנה,
מקבלים את העול המדהים של הטראומה בעולם.
עכשיו, תנו לי לציין בזריזות
שלא כל אירוע טראומתי חייב להוביל ל PTSD.
למרבה המזל, בני אדם ככלל גמישים וחסונים בצורה מרשימה
ולרוב אחרי חוויה טראומתית
מחלימים בעצמם ללא התערבות רפואית או פסיכולוגית.
עכשיו, אם ניקח
את שכיחות ההתרחשות או התפוצה במשך החיים של PTSD בארה"ב
שעומד על 7-8% מן האוכלוסייה,
ונשליך את המספר הזה לעולם כולו,
נגיע למספר של לפחות 500 מליון מקרים של PTSD בעולם.
זה מספר דומה לאוכלוסיית האיחוד האירופאי כולו.
וניתן היה לשאול: האם הבעיה הזאת אינה גדולה עלינו?
אני חושב שרק לפני 30 שנה,
הייתי אומר, "כן, אין כל אפשרות..."
לא היו לנו האמצעים או הטכנולוגיה אז.
אבל היום, אני חושב שעם EMDR למעשה יש לנו סכוי טוב.
באופן מסויים, אני מאמין
שלא מדובר במדעי חלל להתחיל להתמודד עם הבעיה,
אפילו בקנה המידה העצום שלה.
כיצד עובד טיפול EMDR?
EMDR פותר את המצוקה הרגשית.
אבל התהליך הספציפי כנראה
נושא טוב להרצאת TED הבאה.
בינתיים אומר רק
שהתהליכים הפסיכו-נוירו-פיזיולוגיים
המובילים לריפוי מונעים ע"י גרוי דו-צדדי
בד"כ ע"י תנועות עיניים מהירות משמאל לימין.
זה אכן נראה כה פשוט וכמעשה קסם.
וברגע שהתהליך הזה התרחש,
הזיכרון הטראומתי נרפא,
וכל הסימפטומים של PTSD נעלמים.
והם נעלמים לצמיתות, ולא יחזרו.
ואת כל זאת ניתן לבצע תוך סדר גודל של כמה פגישות.
זאת הסיבה שארגון הבריאות העולמי
העניק לאחרונה הכרה ב EMDR
כאחד הטיפולים המבוססים עדויות מחקריות ותקפים מדעית
לטיפול בטראומה.
אז כעת יש לנו את האפשרות לגדול במהירות
עם הטיפול החדש הזה, EMDR.
EMDR מאפשר טיפול תוך שעות וימים,
בניגוד לטיפול המסורתי
שלוקח שבועות, חודשים ולעיתים שנים של טיפול.
אפשר לטפל בעזרת EMDR גם בקבוצות, לא רק באופן פרטני.
הוא מתקבל יותר ע"י מטופלים, מפני שבשונה מטיפולים מסורתיים,
אין חובה לדבר על הטראומה,
אנשים שעברו טראומה לא רוצים לדבר על הטראומה.
ואז יש את האפשרות להיעזר בפארה מקצוענים
לשרת, לתת שרותים של עזרה ראשונה נפשית
ולהוריד עומס מן הפסיכולוגים והפסיכיאטרים
בחלק השגרתי יותר של העבודה.
אז בהתבסס על המקצוע שלי, בתור כלכלן המתמחה בהתפתחות,
אני משוכנע שניתן כעת
להגדיל משמעותית את שרותי הטראומה האלה.
גבירותי ורבותי,
תסכימו איתי
שלאשה הזאת ולכל המליונים
שעברו טראומות כמותה,
מגיע לפחות שלוות נפש.
למעשה מגיע להם הרבה יותר:
מגיע להם להחזיר לעצמם את הצחוק, הביטחון העצמי,
ואת יכולתם לתרום שוב לחברה
ולהשתייך לקהילה שלהם.
איך היה נראה עולם
שבו יכולנו לרפא באופן שיטתי את כל הטראומה?
אני מאמין שעולם כזה היה הרבה פחות אלים
כי סוף-סוף היינו מתחילים לנתק את המעגל הנורא
של העברה בין-אישית ובין-דורית של אלימות והתעללות.
אז העולם הזה היה
הרבה יותר שליו, וגם משגשג הרבה יותר.
אני מאמין שהעולם הזה הוא בר-השגה.
אני משוכנע
שיש ל EMDR את הכוח והפוטנציאל
לסייע לטפל ולרפא
את הזכרונות הפגועים של האנושות.
האם לדעתכם זה יקרה?
תודה.
(מחיאות כפיים)