Я така рада тут бути.
У Америці все набагато більше, ніж у Європі.
Погляньте на мене -- та я ж велетенська!
(Сміх)
Це фантастично!
І про TED Talks -- TED Talks - це місце, де кожен має чудові ідеї.
Питання ось у чому: звідки ж беруться ті грандіозні ідеї?
Про це ведуться суперечки,
але загалом вважається, що звичайна людина,
тобто я --
має приблизно 50 тисяч думок в день.
Що доволі таки багато,
поки ви не збагнете, що 95% цих думок
такі ж, як і вчора.
(Сміх)
І багато моїх думок досить надокучливі.
Я думаю, наприклад, про:
"О, я знаю, треба помити підлогу".
"Ой, я забула вигуляти собаку".
І одна з найпопулярніших:
"Не їж це печиво!"
(Сміх)
Таким чином, 95% повторювань.
Що залишає нам всього 5% місця щодня,
аби насправді подумати про щось нове.
І деякі мої нові думки даремні.
Днями я переглядала різні види спорту по телебаченні
і намагалась вирішити, чому я просто ним не займаюсь.
І деякі мене зацікавили.
Дивно.
(Сміх)
Як ви гадаєте, чи варто бути таким гнучким,
аби побачити свої власні п'яти під ось таким кутом?
(Сміх)
А справа ось у чому:
воно мені ніколи не буде близьким по духу
через те, що я ніколи не зможу цього повторити, правда ?
І навіть не за другим разом.
(Сміх)
Але я розкажу вам правду.
А правда в тому, що мені ніколи не вдавався спорт.
Я дожила до того прекрасного віку, коли мої друзі кажуть:
"О, як би я хотів бути у такій формі, як у 18".
В таких випадках я завжди задоволена собою.
(Сміх)
Я точно у такій же формі, як і в...
(Сміх)
(Оплески)
Тоді я не вміла бігати. І звичайно, не робитиму це й тепер.
(Сміх)
Тоді у мене виникла нова ідея:
чому б не залучати у спорт людей на кшталт мене?
Я вважаю, що світові зараз необхідні
Олімпійські ігри для людей без будь-яких атлетичних здібностей.
(Сміх)
О, було б весело.
Було б три основних правила.
Звичайно, жодних допінгів, корупції та навичок.
(Сміх)
Було б...
Ні, це жахлива ідея.
Також я знаю, чому не займаюсь спортом, коли дивлюсь його по телевізору.
Оскільки, напевно, 97% з якого - чоловіки, які бігають,
або чоловіки, які щось копають,
і чоловіки, які намагаються виглядати витонченими у лайкрі.
Там...
(Сміх)
Не завжди вдало.
Є--
(Сміх)
На телебаченні так мало жіночого виду спорту,
що молоду дівчину, яка дивиться його, пробачать за думку,
і - як би це м'якше висловитись -
що чоловік-спортсмен є тим самим необхідним важелем,
щоб покінчити з диваном і задуматись про спорт.
(Сміх)
Нерівності у спорті перехоплюють подих.
І це відбувається зі мною:
я маю новісіньку ідею,
але одразу ж берусь за стару.
Справа в тому, що ні тепер,
ні коли-небудь за всю історію людства не було
жодної країни у світі, де жінки були б на рівні з чоловіками.
Жодної.
196 країн,
такого ніколи не було за всю історію еволюції.
Що ж, ось зображення еволюції.
(Сміх)
І навіть нас, жінок, там немає!
(Сміх)
Просто вражає, що чоловіки змогли так приголомшливо розвинутись.
Отже,
(Сміх)
Мене це дратує і я знаю - треба щось з цим робити.
Але я зайнята.
У мене серйозна робота,
В мене троє дітей, в мене старшого віку мама.
Насправді, cкажу вам відверто,
одна з причин, чому я тут,
є те, що TED Talks обіцяли мені аж цілих 15 хвилин,
а в мене давно не було стільки часу.
(Сміх)
(Оплески)
Загалом, я зайнята.
У будь-якому випадку, я вже спробувала змінити світ.
Справа ось у чому.
У кожного з нас всередині є те, що я називаю "кнопкою активації".
Ця кнопка натискається, коли ви міркуєте:
"Я повинен щось з цим зробити".
Ця кнопка натискається з різних причин.
Коли ви стикаєтесь з нерівністю
або ж наштовхуєтесь на несправедливість,
часом вражає хвороба,
або ж ви народилися з певними вадами,
а, може, живете у неблагополучній сім'ї.
Я народилася лесбіянкою.
Я завжди це знала,
не думаю, що моя сім'я була хоч трохи здивована.
На цьому фото мені 4.
Я виглядаю мило,
але в душі я щиро вірила, що виглядаю як Клінт Іствуд.
(Сміх)
Отож, моя "кнопка активації" була натиснута з появою дітей -
троє чудових діток, народжених для моєї ще тодішньої співмешканки.
Ось в чому річ: я працюю на телебаченні в Британії.
До моменту їх народження, я вже вела свої власні шоу
і також вела публічне життя.
Я люблю свою справу,
але своїх дітей я люблю більше.
І я не хотіла, аби для них це була таємниця.
У 1994, коли народився мій наймолодший син,
у британському суспільстві не існувало, наскільки мені було відомо,
жодної відкритої лесбійки.
Не думаю, що таємниці - це хороша річ.
Я вважаю, що вони є раком для душі.
Тож я вирішила відкритись.
Всі попереджали, що я ніколи не працюватиму знову,
але я вирішила, що це, без сумніву, вартує ризику.
Це було пекло.
У Британії є особливо злі представники преси, яка належить правому крилу,
і вони збожеволіли.
Їхня ненависть сколихнула менш стабільні прошарки суспільства
і нам погрожували розправою--
настільки погрожували, що я була змушена переховувати дітей
і нам довелось скористатись захистом поліції.
Клянусь вам, багато разів довгими ночами
я була нажахана тим, що накоїла.
Зрештою, все вляглось.
Всупереч усім очікуванням, я продовжила працювати,
і мої діти були і залишаються просто фантастичними.
Пригадую собі, коли моєму сину було 6, він грався з другом.
Вони були у сусідній кімнаті, я чула їхню розмову.
І цей друг запитав у мого сина: "Як це мати двох мам?"
Мені було тривожно, але я прислухалась, і мій син відповів:
"Це класно, бо якщо одна з них захворіє,
у тебе є ще інша, яка тобі готуватиме".
(Сміх)
Тож, моя "кнопка активації" заради рівності геїв була натиснута
і разом з багатьма, багатьма іншими,
я роками активно виступала за права геїв,
зокрема, за право вийти заміж за того, кого кохаю.
Врешті-решт, у нас все вийшло.
А у 2014, в той день, коли змінився закон,
я вийшла заміж за свою дружину, яку насправді сильно кохаю.
(Оплески)
Ми не зробили цього тишком-нишком, ми це зробили на сцені
в залі "Роял Фестівал Гол" у Лондоні.
Це була велична подія.
Зал вміщає дві з половиною тисячі людей.
Ми запросили 150 родичів та друзів і згодом я оголосила:
"Кожен, хто хоче прийти і відсвяткувати, будь ласка, приєднуйтесь".
Це було безкоштовно для всіх, хто хотів прийти.
Відгукнулись дві з половиною тисячі людей.
(Оплески)
Всі, кого ви можете собі уявити:
геї, натурали, рабини, черниці, одружені,
темні, світлі - все людство було там.
І згадую, як я стояла на сцені і думала: "Як фантастично.
Роботу виконано.
Любов тріумфує.
Закон змінився".
І я --
(Оплески)
я дійсно подумала, що мої дні активації завершились.
Тож, кожного року, в цьому самому залі
я проводжу чудовий концерт з нагоди святкування Міжнародного дня жінок.
Ми збираємо єдиний у світі повністю жіночий оркестр,
виконуємо дивовижну музику забутих, або недооцінених жінок-композиторів,
в нас блискучі диригенти-
Марін Елсоп з Балтімора диригує тут,
Петула Кларк співає,
а я виступаю з лекцією про історію жінок.
Я люблю збирати та передавати далі натхненні історії з минулого.
Дуже часто я задумуюсь, що історія- це модель гори Рашмор.
Вона виглядає величною, але жінок там зовсім немає.
У 2015 я читала лекцію про суфражисток--
я впевнена, що ви знаєте тих чудових жінок, які так важко боролись
за право жінок Британії голосувати.
І їхнє гасло таке: "Вчинки, а не слова"
І, людоньки, їм це вдалось,
тому що жінки дійсно отримали право голосу у 1928 році.
Отож, я виступала цією промовою
і під час цього зрозуміла ось що:
я не читала просто лекції з історії,
там не було чогось, де просто виконано роботу.
Це те, де ще залишилось багато чого зробити.
До прикладу, ніде у світі
жінки таки не мають рівного представництва у позиціях влади.
Гаразд, погляньмо на сотню найкращих компаній
Лондонської фондової біржі у 2016 році.
100 найкращих компаній- скільки ж жінок керує ними?
Сім. Нехай буде. Сім. Я гадаю, все в порядку.
Поки не усвідомлюєш, що сімнадцятьма керують чоловіки на ім'я "Джон".
(Сміх)
Більше чоловіків на ім'я Джон керують ста компаніями FTSE--
(Сміх)
ніж жінок.
Чотирнадцятьма керують чоловіки з ім'ям "Дейв".
(Сміх)
Тепер, я впевнена - Дейв і Джон працюють відмінно.
(Сміх)
Що ж, чому це так важливо?
Все через жахливий розрив зарплатні між статями.
Ще ніде у світі жінки не заробляють на рівні з чоловіками.
І це ніколи не зміниться,
допоки у нас не буде більше жінок на чолі ради директорів.
У нас безліч законів;
Акт про рівність зарплат у Британії ухвалили в 1975 році.
Проте все ще чимало жінок,
які з початку листопада і до кінця року,
порівняно зі своїми колегами-чоловіками
ефективно працюють без оплати.
Насправді, Всесвітній економічний форум прогнозує,
що жінки нарешті отримають однакову зарплатню в...
2133 році!
Ура!
(Сміх)
Це страшна цифра.
І справа ось у чому:
напередодні мого виступу
Економічний форум її переглянув.
Це добре, бо 2133 рік - це жахливо.
А знаєте, як вони її вдосконалили?
До 2186 року.
(Сміх)
Так, ще якихось там 53 роки.
Ми не отримуватимемо однакову зарплатню
навіть за життя онуків моїх онуків
в рамках нинішньої системи.
Я досить довго чекала.
Я чекала доволі довго на своїй роботі.
У 2016 я стала першою жінкою на британському телебаченні,
яка вела ігрове телешоу.
Чи це не чудово? Дивовижно, я дуже рада.
Однак -
(Оплески)
Але перша у 2016 році!
Телебачення вже існує приблизно 80 років.
(Сміх)
Можливо, телебачення не є таким вагомим,
але це один із симптомів, чи не так?
У 2016 ООН шукала абсолютно нового посла,
щоб представляти жіночу владу і рівність статей,
і кого вони вибрали?
О, чудо! Жінку!
Так, вони обрали ігрового персонажа.
(Сміх)
Оскільки жодна жінка не підходила.
Представництво жінок на керівних позиціях приголомшливо низьке.
Це дійсно так у Конгресі і, звичайно ж, у британському парламенті.
У 2015 кількість обраних чоловіків до парламенту на той момент
перевищувала число жінок,
які коли-небудь були членами Парламенту.
І чому це так важливо?
Річ ось у чому: якщо вони не сидять за столом -
в буквальному сенсі: у Британії, за тим столом, де ухвалюють закони --
не дивуйтесь, що жіноча точка зору залишиться поза увагою.
Владна жінка - це чудова модель для наслідування молоді.
У 2016 Британія вдруге обрала прем'єр-міністром жінку;
До влади прийшла Тереза Мей.
В день приходу до влади, їй було кинуто виклик:
просто зробити одну річ.
Зробити одну річ в перші 100 днів перебування на посаді:
спробувати покращити життя жінок у Британії.
І що вона зробила? Нічого.
Нічого.
Вона була дуже зайнята, розгрібаючи безлад, який натворили чоловіки.
Навіть маючи жінку-лідера,
вони завжди знайдуть, чим краще зайнятись,
аніж розібратись в настирливих питаннях нерівності.
Тож, я продовжу розмову про рівність неначе це важливо, так?
Гаразд, давайте поглянемо на галузі STEM.
Отож, наука, технології, інженерія і математика.
Доволі таки важливі у всіх аспектах нашого буденного життя.
Існують неймовірні обмеження, які не дають розвиватись жінкам
в різних STEM галузях.
Що, коли ліки від раку,
чи причина глобального потепління
лежать в голові молодої дослідниці, яка не в змозі розвиватись?
Тож, я все обміркувала
і зрозуміла, що робити: "Вчинки, а не слова."
Я порозмовляла зі своєю чудовою подругою,
блискучою журналісткою Кетрін Маєр з Британії,
і ми - скоріш за все нерозумно,
і підозрюю, вино цьому посприяло--
(Сміх)
ми вирішили створити абсолютно нову політичну партію.
Тому що головне ось що:
лише в одному жінки рівні з чоловіками - у виборах.
Ми поняття не мали, що робити,
ми не знали, як важко створити політичну партію.
Я думала: "Це не так складно, адже чоловіки це робили роками".
(Сміх)
Ми розпочали з назви - "Політична партія рівноправності жінок".
І люди тут же почали питати:
"Чому ви її так назвали?"
Я відповідала: "Не знаю, просто подумала, що нас зрозуміють".
(Сміх)
Знаєте, я не хотіла, щоб те, що ми робимо, було таємницею. Я просто-
(Сміх)
Хтось казав:"Не можна так називатись! Це дуже по-феміністськи!"
Ух, страшне слово! Ааа!
Ви не можете уявити, скільки разів я чула, як хтось говорив:
"Я не феміністка, але..."
І я завжди вважала, якщо є це "але" у реченні,
значить, не все так гладко.
І тоді мені почали ставити кумедне питання:
"Ви будете спалювати свої бюстгалтери?"
Так! Тому що бюстгалтери, як відомо, зроблені з легкозаймистих матеріалів.
(Сміх)
Ось тому всі жінки іскряться, коли ходять.
(Сміх)
Невелика історична довідка:
жодна жінка не спалила свій бюстгалтер в 60-тих роках.
Цю історію вигадав журналіст.
Слава Богу, журналістика з тих часів покращилась.
Отож--
(Сміх)
В телевізійному інтерв'ю я повідомила, що ми робитимемо,
і одразу ж почали надходити електронні листи.
Спочатку сотні, а потім тисячі і тисячі
від людей будь-якого віку: від зовсім юних до жінок за 90
і сотні від чудових мужчин.
Люди писали: "Чим я можу допомогти?"
"Чи можна навідатись до вашої штаб-квартири?"
В нас не було штабу, а тим більше партії!
В нас нічого не було.
Все що було - це міцна групка неймовірних друзів,
які цілодобово в піжамах намагались відповідати на листи.
Всі ми були заклопотані.
У багатьох з нас була робота, у багатьох діти.
Але ми вчинили як жінки і поділили роботу.
І майже відразу визначились з певними принципами.
По-перше, ми хочемо бути єдиною в світі політичною партією,
мета якої - стати більше не потрібною для існуванння.
Це чудова ідея.
Ми хотіли бути єдиною політичною партією без політичного нахилу.
Ми хотіли людей лівих, правих, що стоять посередині,
будь-якої вікової групи.
Оскільки ключовою була робота з порядком денним:
давайте доб'ємось рівності у всіх сферах життя
і коли завершимо,
повернемось додому і наведемо лад там.
(Сміх)
І ми хотіли змінити те, як здійснюється політика.
Не знаю, чи у вас таке є,
але у нас, у Британії, є дві головні політичні партії.
Вони - динозаври від політики.
І те, як вони розмовляють одні з одними - ганебно і огидно.
Я впевнена, у вас ніколи не було такого ярлика--
(Сміх)
і брехні в цей момент.
Хіба не чудово було б, якби один політик сказав:
"Ви знаєте, у мого опонента є мета.
Поглянемо, чи зможемо ми працювати разом і завершити справу?"
(Оплески)
І нехай більше жінок буде у політиці, добре?
Давайте відразу залучимо більше жінок у політику
як єдина партія, яка пропонує безкоштовний догляд за дітьми наших кандидатів,
щоб вони мали змогу вийти з дому і почати агітувати.
(Оплески)
За 10 місяців
у нас з'явилось більше 70-ти філій партії по всій Великобританії.
Ми висунули кандидатів на вибори в Лондоні, Шотландії та Уельсі
в травні 2016 року.
Кожен 20-ий проголосував за нашого кандидата в мери Лондона.
І коли чоловіки побачили, як багато голосів ми отримуємо -
о, чудо із чудес! -
вони почали говорити про необхідність залагодити питання гендерної нерівності.
(Оплески)
Ви знаєте, мені обіцяли зміни з дитинства.
І завжди сподівалися, що
жінки стоятимуть пліч-о-пліч з чоловіками.
Я отримувала лише пусті обіцянки і розчарування -
вдосталь розчарувань, щоб заснувати політичну партію.
А ось моя нова ідея на сьогодні, мої 5%.
І вона справді хороша.
Справа в тому, що цього не достатньо.
Не достатньо заснувати політичну партію для рівності в одній країні.
Нам потрібні грандіозні зміни у сфері світової політики.
І прекрасним у моделі, яку ми створили, є те,
що вона спрацює всюди.
Вона спрацює в Америці,
вона спрацює в Австралії, вона спрацює в Індії.
Ми немов створили ідеальний рецепт: кожен може це приготувати
і всім він сподобається.
І ми хочемо віддати його.
Хочете знати, що ми зробили? Ми віддали його.
Можете собі уявити, що ми можемо підняти мільйони жінок світу,
щоб сказати: "Досить" традиційним політичним битвам?
Кажучи: "Досить сперечатись, давайте завершимо справу".
Ми буквально могли б змінити світ.
І я цього хочу.
(Оплески)
Я хочу...
(Оплески)
Я хочу цього для наших доньок
і хочу цього для наших синів.
Бо річ у тім, що рівність краща для всіх.
Давайте, люди, будьте активнішими! Давайте змінимо світ!
Я знаю, ми можемо це зробити і це зробити треба!
(Оплески)