Kada sam imala 14 godina, bila sam zainteresovana za nauku,
fascinirana njome, uzbuđena što učim o njoj.
Imala sam profesora prirodnih nauka u srednjoj školi koji bi rekao razredu:
„Devojke ne moraju da slušaju ovo.”
Ohrabrujuće, da.
(Smeh)
Izabrala sam da ne slušam, ali samo tu izjavu.
Dopustite mi da vas povedem do planina Andi u Čileu,
500 kilometara, 300 milja severoistočno od Santjaga.
To je veoma udaljeno, suvo i lepo mesto,
ali tamo nema puno stvari.
Ima kondora, tarantula,
a u toku noći, kada nestane svetlosti,
otkriva jedno od najtamnijih neba na Zemlji.
Pomalo je magično mesto, ta planina.
Sjajna je kombinacija veoma udaljenog planinskog vrha
i izuzetno sofisticirane tehnologije.
Naši preci, dokle god naša pisana istorija seže,
gledali su u noćno nebo i razmišljali o prirodi našeg postojanja,
a mi, naša generacija, nismo izuzetak.
Jedina poteškoća je da je noćno nebo sada blokirano
sjajem svetlosti velikih gradova.
Tako, astronomi odlaze na veoma zabačene vrhove planina
da bi gledali i proučavali svemir.
Dakle, teleskopi su naš prozor u svemir.
Nije preterivanje ako kažemo da će južna hemisfera biti
budućnost astronomije 21. veka.
Već imamo mnogo postojećih teleskopa
na Andima u Čileu,
a njima će se uskoro pridružiti zaista senzacionalno mnoštvo novih mogućnosti.
Postojaće dve internacionalne grupe koje će praviti gigantske teleskope,
osetljive na optičko zračenje, kakve su i naše oči.
Postojaće istraživački teleskop
koji će skenirati nebo na svakih par noći.
Postojaće radio teleskopi,
osetljivi na zračenje dugih radio talasa.
Postojaće i teleskopi u svemiru.
Postojaće naslednik svemirskog teleskopa Habl
pod nazivom teleskop Džejms Veb,
a biće lansiran 2018. godine.
Postojaće satelit pod nazivom TESS
koji će otkrivati planete van našeg Sunčevog sistema.
Tokom poslednje decenije, predvodila sam grupu -
konzorcijum - internacionalnu grupu,
u izgradnji onoga što će biti, kada se završi,
najveći postojeći optički teleskop.
Zove se Gigantski Magelanov teleskop ili GMT.
Ovaj teleskop će imati ogledala koja su u prečniku dužine 8,4 metara -
svako od ogledala.
To je skoro 27 stopa.
Dakle, prekriva ovu binu i ide možda do četvrtog reda u publici.
Svako od sedam ogledala na ovom teleskopu
imaće oko 8 metara u prečniku.
Zajedno će sedam ogledala na ovom teleskopu
biti prečnika oko 25 metara -
u suštini, to je veličina cele ove dvorane.
Ceo teleskop će ići u visinu do oko 43 metara,
a ponovo, pošto smo u Riju,
neki od vas su išli da vide statuu gigantskog Hrista.
Mogu se uporediti po visini;
u stvari, statua je manja nego što će ovaj teleskop biti.
Može se uporediti sa veličinom Kipa slobode,
a biće smešten u zaštitno pakovanje koje će imati 22 sprata -
60 metara visine.
To je, međutim, neobična građevina za zaštitu ovog teleskopa.
Imaće prozore otvorene prema nebu,
moći će da bude usmeren ka nebu i da gleda u njega
i zapravo će imati rotirajuću osnovu -
rotirajuća građevina od 2 000 tona.
Gigantski Magelanov teleskop imaće 10 puta veću rezoluciju
od svemirskog teleskopa Habl.
Biće 20 miliona puta osetljiviji od ljudskog oka,
a možda će, po prvi put, moći da nađe život na planetama
izvan našeg Sunčevog sistema.
Omogućiće nam da pogledamo unazad do prvog svetla u svemiru -
bukvalno, u početak kosmosa.
Kosmički početak.
To je teleskop koji će nam dozvoliti da bacimo pogled u prošlost,
prisustvujemo vremenu kada su se galaksije sastavljale,
prvim crnim rupama u svemiru, prvim galaksijama.
Hiljadama godina proučavamo svemir,
postavljamo pitanja o našem mestu u svemiru.
Drevni Grci su nam rekli
da je Zemlja centar svemira.
Pre petsto godina, Kopernik je pomerio Zemlju
i stavio Sunce u središte svemira.
Kao što smo naučili tokom vekova,
od vremena Galilea Galileja, italijanskog naučnika,
koji je prvi u to vreme okrenuo
majušni teleskop od 5 centimentara prema nebu,
svakoga puta kada izgradimo veće teleskope,
naučimo nešto o svemiru;
otkrivamo stvari, bez izuzetka.
U dvadesetom veku smo naučili da se svemir širi,
a da naš Sunčev sistem nije centar širenja.
Danas znamo da je svemir sačinjen od oko 100 milijardi galaksija
koje su nam vidljive,
a svaka od njih ima 100 milijardi zvezda u sebi.
Sada, dakle, gledamo u najudaljeniju sliku kosmosa
koja je ikada napravljena.
Uslikana je uz pomoć svemirskog teleskopa Habl,
a uz usmeravanje teleskopa prema nekada praznom području na nebu,
pre lansiranja Habla.
Ako možete da zamislite ovo sićušno područje,
ono je samo pedeseti deo veličine punog Meseca.
Dakle, zamislićemo pun Mesec.
Sada tamo postoji oko 10 000 galaksija vidljivih na toj slici.
Slaba vidljivost ovih slika i mala veličina samo su rezultat
činjenice da su ove galaksije toliko udaljene; ogromna je udaljenost.
Svaka od ovih galaksija može u sebi sadržati
nekoliko milijardi, ili čak stotine milijardi pojedinačnih zvezda.
Teleskopi su kao vremenske mašine.
Što dublje gledamo u svemir, vidimo dalje kroz vreme,
a izgledaju kao kofe - bukvalno skupljaju svetlo.
Dakle, što je veća kofa, što veće ogledalo imamo,
što više svetla vidimo, dalje unazad možemo da gledamo.
U prošlom veku smo shvatili
da postoje egzotični objekti u svemiru - crne rupe.
Čak smo i shvatili da postoji tamna materija i tamna energija
koje ne možemo videti.
Dakle, sada gledate u istinsku sliku tamne materije.
(Smeh)
Skontali ste. Ne shvati svaka publika.
(Smeh)
Način na koji smo zaključili o prisustvu tamne materije -
ne možemo je videti - ali postoji nepogrešivo povlačenje zbog gravitacije.
Možemo sada da pogledamo i vidimo ovo more galaksija
u svemiru koji se širi.
Ono što ja radim su merenja proširenja svemira,
a jedan od projekata koji sam sprovela 90-tih godina
koristio je svemirski teleskop Habl
za merenja toga koliko brzo se svemir širi.
Sada možemo da propratimo 14 miliona godina unazad.
Naučili smo vremenom da zvezde imaju pojedinačnu istoriju,
to jest, rađaju se, ulaze u srednje godine,
a neke od njih čak imaju i dramatičnu smrt.
Iskre sa ovih zvezda zapravo onda formiraju nove zvezde koje vidimo,
od kojih se za većinu ispostavi da imaju planete koje se kreću oko njih.
Jedan od zaista iznenađujućih rezultata u proteklih 20 godina
bilo je otkriće drugih planeta koje se kreću oko drugih zvezda.
One se nazivaju egzoplanete.
Do 1995. godine, nismo čak ni znali za postojanje bilo kakvih drugih planeta,
drugačijih od onih koje se kreću oko našeg Sunca,
ali sada postoji skoro 2 000 drugih planeta
koje kruže oko drugih zvezda
koje možemo da primetimo, izmerimo im mase.
Postoji 500 njih koji su višeplanetarni sistemi,
a postoji i 4 000 - i još uvek ih brojimo - drugih kandidata,
planeta koje kruže oko zvezda.
Pojavljuju se u ogromnoj raznolikosti različitih vrsta.
Postoje planete nalik Jupiteru koje su vrele,
druge planete koje su ledene, postoje vodeni svetovi,
a postoje i stenovite planete nalik Zemlji, tzv. „super-Zemlje”,
a postoje čak i planete za koje se nagađa da su dijamantski svetovi.
Dakle, znamo da postoji makar jedna planeta,
naša Zemlja, na kojoj postoji život.
Čak smo pronašli i planete koje kruže oko dve zvezde.
To više nije samo područje naučne fantastike.
Dakle, znamo da postoji život na našoj planeti,
da smo razvili složene oblike života, a sada ispitujemo svoje poreklo.
Ako uzmemo u obzir sve što smo otkrili, ogromne brojke ukazuju na to
da možda postoje milioni, možda čak i stotine miliona
oko drugih zvezda koje su nam dovoljno blizu -
na upravo odgovarajućoj razdaljini od zvezda oko kojih kruže -
da bi postojala tekuća voda na njima i da bi potencijalno mogle podržati život.
Trenutno se oduševljavamo ovim šansama, ogromnim šansama,
a zapanjujuća stvar je da će u toku sledeće decenije
GMT moći da preuzme spektar atmosfere ovih planeta
i odredi da li imaju potencijal za postojanje života.
Pa, šta je GMT projekat?
To je internacionalni projekat.
Uključuje Australiju, Južnu Koreju, i srećna sam što mogu da kažem,
pošto smo u Riju,
da nam je najnoviji partner u izgradnji teleskopa - Brazil.
(Aplauz)
Takođe, uključuje i nekoliko institucija iz Sjedinjenih Država,
uključujući i univerzitet Harvard,
institucije Smitsonijan i Karnegi,
kao i univerzitete iz Arizone, Čikaga,
Teksasa-Ostina i teksaškog A&M univerziteta.
Uključuje i Čile.
Pravljenje ogledala na ovom teleskopu takođe je fascinantno
na svoj način.
Uzmite delove stakla, otopite ih u pećnici koja je samorotirajuća.
Ovo se dešava ispod fudbalskog stadiona
na univerzitetu Arizona.
Ušuškano je ispod 52 000 mesta.
Niko ne zna da se dešava,
a postoji i, u suštini, rotirajući kazan.
Ogledala se izlivaju i polako hlade,
a zatim su uglačana do izuzetne preciznosti.
Tako, ako razmišljate o preciznosti ovih ogledala,
izbočine na ogledalu, preko čitavih 8 metara,
iznose manje od milionitog dela 2,5 cm.
Kako to prikazati?
Joj!
(Smeh)
To je pethiljaditi deo širine moje dlake
na preko čitavih ovih 8 metara.
To je spektakularan uspeh.
To nam dozvoljava da raspolažemo preciznošću koju ćemo imati.
Pa, šta nam ta preciznost donosi?
GMT, ako možete da zamislite -
ako bih držala novčić, koji igrom slučaja imam,
i pogledala u lik na tom novčiću, odavde mogu videti zapis na novčiću;
mogu da vidim lik na njemu.
Pretpostavljam da, čak i ako sedite u prvom redu, ne možete to videti.
Međutim, ako bismo okrenuli Gigantski Magelanov teleskop,
svih 25 metara u prečniku koje vidimo u sali,
i uperili ga na razdaljinu od 322 kilometara,
da stojim u Sao Paulu, mogli bismo da razlučimo lik na novčiću.
To je izuzetna rezolucija i moć ovog teleskopa.
Ako bih bila -
(Aplauz)
Ako bi astronaut otišao na Mesec, na preko 400 000 kilometara udaljenosti,
i ako bi upalio sveću - jednu jedinu sveću -
mogli bismo da je primetimo koristeći GMT.
Prilično izuzetno.
Ovo je simulirani prikaz sazvežđa u obližnjoj galaksiji.
„Obližnja” je astronomsko i relativno.
Nalazi se na udaljenosti
od nekoliko desetina miliona svetlosnih godina.
Tako bi ovaj klaster izgledao.
Pogledajte sada u ovih četiri svetlih objekata
i hajde da ih uporedimo sa kamerom na svemirskom teleskopu Habl.
Možete da vidite blede detalje koji se polako izdvajaju.
Sada, konačno - a pogledajte koliko je dramatično -
ovo je ono što će GMT videti.
Zadržite pogled opet na ovim svetlim prikazima.
Ovo vidimo na jednom od najmoćnijih postojećih teleskopa na Zemlji,
a ovo je, ponovo, ono što će GMT videti.
Izuzetna preciznost.
Pa, dokle smo stigli?
Do sada smo poravnali vrh na planini u Čileu.
To smo digli u vazduh.
Testirali smo i uglačali prvo ogledalo.
Izlili smo drugo i treće ogledalo
i pripremamo se da izlijemo i četvrto ogledalo.
Imali smo niz revizija ove godine.
Internacionalni paneli su nam dolazili u reviziju i rekli:
„Spremni ste za početak izgradnje.”
Tako, planiramo da izgradimo teleskop sa prvih četiri ogledala.
Želeli bismo da uskoro uzletimo i da prikupljamo naučne podatke -
ono što astronomi zovu „prvi let” u 2021. godini.
Celokupni teleskop će se biti potpuno završen sredinom sledeće decenije
sa svih sedam ogledala.
Sada smo spremni da pogledamo duboko u svemir,
u nastanak kosmosa.
Moći ćemo da proučavamo planete izuzetno detaljno.
Za mene je, međutim, jedna od najuzbudljivijih stvari
kod izgradnje GMT-a prilika da zapravo otkrijemo nešto
o čemu ništa ne znamo -
što čak ne možemo ni da zamislimo trenutno;
nešto potpuno novo.
Nadam se da ćemo sa izgradnjom ovog i drugih postrojenja
mnoge mlade žene i muškarci biti inspirisani da posegnu za zvezdama.
Hvala vam.
Obrigado.
(Aplauz)
Bruno Đusani: Hvala Vam, Vendi.
Ostanite sa mnom jer imam pitanje za vas.
Pomenuli ste različita postrojenja.
Magelanov teleskop ide gore, ali su tu i ALMA i drugi u Čileu i drugde,
uključujući i Havaje.
Da li se ovde radi o saradnji i komplementarnosti ili o takmičenju?
Znam da postoji takmičenje kada su fondovi u pitanju,
ali šta je sa naukom?
Vendi Fridmen: Što se nauke tiče, veoma smo komplementarni.
Teleskopi koji su u svemiru, na zemlji,
teleskopi različitih sposobnosti vezanih za talasnu dužinu,
čak i teleskopi koji su slični,
ali su različiti instrumenti -
svi će istražiti različite delove pitanja koja postavljamo.
Kada otkrijemo druge planete, moći ćemo da testiramo zapažanja,
izmerimo atmosfere,
pogledamo u svemir uz pomoć veoma visoke rezolucije.
Znači, veoma su komplementarni.
U pravu ste što se fondova tiče; takmičimo se,
ali je sa naučne strane sve to veoma komplementarno.
BĐ: Vendi, hvala Vam što ste došli u TEDGlobal.
VF: Hvala vama.