Всі ми бачили фільми, в яких монстр,
створений вченим у лабораторії,
тікає, щоб посіяти хаос у світі.
А якщо монстр - це не якийсь гігантський, лютий звір,
який руйнує місто, а незначна кількість морських водоростей,
що має потенціал для підриву цілої прибережної екосистеми?
Це історія про Каулерпу таксіфолію -
різновид водоростей,
родом з тропічних вод.
У 80-х було знайдено вид, який гарно почувався у холодній воді.
Ця риса, у поєднанні з гарним світло-зеленим кольором,
та здатністю швидко розростатися без догляду
зробили її ідеальною для акваріумів, які вона допомагала утримувати в чистоті,
поглинаючи біологічні та хімічні речовини з води.
Подальша селекція зробила її ще стійкішою,
і незабаром її почали використовувати в акваріумах по всьому світу.
Але невдовзі, штам виведеної
для акваріума супер водорості
було виявлено у Середземному морі,
біля відомого Океанографічного музею Монако.
Морський біолог, який знайшов зразок,
вважає, що це музей випадково випустив його в океан
разом із акваріумною водою,
тоді як директор музею заявив,
що водорість занесла туди океанська течія.
Так чи інакше, водорість-чужинець
швидко розмножилася,
оскільки риби, через токсин,
який та виділяє, її не їдять.
Навіть крихітний шматочок водорості, як міфічний монстр,
може створити нову колонію.
Через течію, або зачепившись за якір чи рибальську ліску,
водорість розповсюдилася всіма прибережними середземноморськими містами,
вкривши коралові рифи.
І який же результат цієї інвазії?
Залежить від того, кого запитати.
Багато вчених попереджають, що розповсюдження каулерпи
скорочує розмаїття, витісняючи інші види водоростей,
якими харчується риба.
Разом з біологом, який вперше виявив цю водорість, вчені охрестили її
"водорість-убивця".
Інші дослідження, навпаки, заявляють,
що водорість принесла користь,
знищивши хімічні забруднювачі -
з цією метою цей акваріумний штам і був виведений .
Але руйнування природної екосистеми
занесеним чужорідним видом
може мати непередбачувані і неконтрольовані наслідки,
що можуть бути непомітними одразу.
У 2000 році, в лагуні Аква Хедіонда
біля Сан Дієго, було виявлено каулерпу.
Очевидно, вона потрапила туди
через стік після того, як хтось
невдало "помив свій акваріум".
Було вирішено зупинити її, поки вона не розповсюдилася.
Колонії каулерпи накрили брезентом,
та запустили всередину хлор.
Хоча цей метод вбив
усе інше морське життя, яке потрапило під брезент,
водорість була успішно знищена,
і її місце зайняла зостера, яка росла тут раніше.
Втрутившись вчасно, влада Каліфорнії
спромоглася запобігти поширенню каулерпи.
Наступного разу штам з'явився
у прибережних водно-болотних угіддях південно-східної Австралії.
Він залишився непоміченим, та розповсюдився.
На жаль, неможливо накрити брезентом усе Середземне море,
чи австралійське узбережжя.
Інвазивні види - проблема не нова,
вона може виникати і природнім шляхом.
Але коли подібні види, що є результатом
спеціальної селекції або генетичної модифікації,
потрапляють у навколишнє середовище,
їх вплив на екосистеми
може бути більш радикальним та незворотним.
Наряду з поширенням нових технологій,
та численних загроз для довкілля,
зараз для вчених важливіше ніж будь-коли
контролювати та зважувати ризики та небезпеки,
а усім нам пам'ятати, що те,
що починається на нашому задньому дворі,
може впливати на екосистеми на іншому краю світу.