כולנו ראינו את הסרטים בהם מפלצת,
שנוצרה על ידי מדען במעבדה,
בורחת לזרוע הרס בעולם החיצוני.
אבל מה אם המפלצת לא היתה חיה עצומה ומשתוללת,
שמשמידה עיר, אלא כמות קטנה של אצות
עם הפוטנציאל להפריע למערכת אקולוגית חופית שלמה?
זה הסיפור של קאולרפה טקסיפלורה,
במקור אצה שגדלה באופן טבעי
במים הטרופיים.
בשנות ה 80, זן אחד נמצא משגשג בסביבות קרות יותר.
תכונה זאת, יחד עם הצבע הירוק היפיפיה והבוהק שלה
והיכולת לגדול במהירות בלי תחזוקה
הפכה אותה אידיאלית לאקווריומים, שם היא עזרה לשמור על הנקיון
על ידי צריכת החומרים המזינים והכימיקלים במים.
הכלאה סלקטיבית נוספת הפכה אותה לעמידה אפילו יותר,
ובמהרה היא היתה בשימוש באקווריומים מסביב לעולם.
אבל לא לקח זמן רב לפני שדוגמה
מסופר אצת האקווריומים המפותחת
הגיע לים התיכון
ליד המוזאון האוקיינוגרפי המפורסם במונקו.
הביולוגים הימיים שמצאו אותה האמינו
שהמוזאון שחרר אותה בטעות לאוקיינוס
יחד עם מי האקווריום,
בעוד מנהלי המוזאון טענו
שהיא נישאה לאזור על ידי זרמי האוקיינוס.
בלי קשר לאיך היא הגיע לשם,
הקאולפרה הלא מקומית התרבתה במהירות,
ללא אוייבים טבעיים
בשל שחרור רעלן שמרחיק דגים.
וכמו כמה מפלצות מיתולוגיות, פיסה זעירה שנחתכה
יכולה לגדול למושבה חדשה שלמה.
דרך זרמי מים ומגע עם עוגני ספינות וחוטי דייג,
היא התפרקה והתפשטה בערים לחופי הים התיכון
וכיסתה שוניות אלמוגים.
אז מה היתה התוצאה של הפלישה הזו?
ובכן, זה תלוי במי אתם שואלים.
הרבה מדענים הזהירו שההתפשטות של הקאולרפה
מפחיתה את הגיוון הביולוגי על ידי גירוש מינים מקומיים של אצות
שנאכלות על ידי הדגים,
עם הביולוגים שגילו אותה ראשונים שמכנים אותה
האצה הקטלנית.
מחקרים אחרים טוענים
שלאצה היתה למעשה השפעה מועילה
כשעיכלה מזהמים כימיים --
סיבה אחת שהמין לאקווריומים פותח.
אבל ההפרעה למערכת האקולוגית
על ידי הצגה של מינים זרים
יכולה להשפיע בצורה לא צפויה ובלתי נשלטת
שאולי לא תהיה ברורה מיידית.
אז כשקאולפרה טקסיפלורה התגלתה
בלגונה אגואה הדיונדה בקאלסבד,
ליד סאן דיאגו בשנת 2000,
שכנראה הגיעה מהשלכת
מי אקווריום ביתי לצינור ניקוז סופות מחובר,
הוחלט לעצור אותה לפני שתתפשט.
יריעות הונחו על מושבות הקאולפרה
וכלור הוזרק פנימה.
למרות שהשיטה הזו חיסלה
את כל החיים הימיים שנלכדו מתחת ליריעות,
הם הצליחו להכחיד את האצה
ואצות צלופחות מקומיות באו במקומן.
על ידי תגובה מהירה, הרשויות בקליפורניה
היו מסוגלות למנוע מהקולפרה מלהתפשט.
אבל מקרה אחר של הזן,
באדמות החוף הרטובות של דרום מזרח אוסטרליה,
הושאר ללא טיפול ואפשר התפשטות.
ולמרבה הצער, יריעה לא יכולה לכסות את הים התיכון
או את חופי אוסטרליה.
מינים פולשים הם לא בעיה חדשה,
ובאמת יכולים לקרות בטבעיות.
אבל כשמינים כאלה הם תוצאה של
הכלאה סלקטיבית מעשה ידי אדם או שינויים גנטיים
שאז משוחררים לסביבה הטבעית,
האפקט שלהם על הסביבה הטבעית
יכול להיות הרבה יותר קיצוני ובלתי ניתן להפיכה.
עם ההתפשטות של טכנולוגיות חדשות
ואיומים מרובים לסביבה,
זה חשוב יותר מאי פעם למדענים
לנטר ולהעריך את הסיכונים והסכנות,
ולכל השאר לזכור
שמה שמתחיל בגינה האחורית
יכול להשפיע על המערכות הטבעיות בצד השני של העולם.