Всички сме гледали филми, където чудовище,
създадено от учен в лаборатория,
избягва и всява хаос във външния свят.
Но, какво ако чудовището не е голям вилнеещ звяр,
разрушаващ град, а малко количество водорасли
с потенциала да унищожи цели брегови екосистеми?
Това е историята на Caulerpa taxifolia,
в началото, натурално разпространено водорасло
от тропическите води.
През 80-те, една разновидност е открито, че може да вирее в по-студени среди.
Този вид, в комбинация с красивия си яркозелен цвят
и способност да расте бързо без поддръжка,
е идеален за аквариуми, в които помага с почистването,
консумирайки хранителни и химически вещества във водата.
По-нататъшно селективно размножаване го прави още по-здрав
и скоро се използва в аквариуми по целия свят.
Но недълго след това, проба от това
аквариумно супер водорасло
се появява в Средиземно море,
близо до известния Океанографски институт на Монако.
Морските биолози, които го откриват, смятат, че
музеят случайно го е пуснал в океана,
заедно с водата от аквариумите,
докато директорите на музея твърдят,
че е донесен в района от океанските течения.
Независимо от това как се е озовало там,
чуждото Caulerpa се размножава бързо
при липсата на естествени хищници,
поради отделянето на токсин, който гони рибите.
И като някакво митично чудовище, дори и малко парченце, което се е откъснало,
може да се развие в нова колония.
Чрез водните течения и контакта с котвите на лодките и риболовните мрежи,
то се разделя и разпространява по Средиземноморските крайбрежни градове,
покривайки кораловите рифове.
И какъв е резултатът от това нашествие?
Ами, зависи кого питате.
Много учени предупреждават, че разпространението на Caulerpa
намалява биоразнообразието като измества местните видове водорасли,
които се изяждат от рибите,
а биолозите, които първи го откриват, го наричат
Водораслото Убиец.
Други проучвания, обаче, твърдят,
че водораслото всъщност има положителен ефект,
тъй като консумира химически замърсители --
една от причините, поради които разновидността на аквариума е създадена.
Но нарушаването на естествената екосистема
чрез внасяне на чужди видове
може да има непредвидими и неконтролируеми ефекти,
които може да не са незабавно видими.
Когато Caulerpa taxifolia е открито
в лагуната Carlsbad's Agua Hedionda,
близо до Сан Диего през 2000 г.,
дошло там може би предимно от изхвърлянето
на водата от домашните аквариуми в отводния канал,
се решава, че трябва да се спре, преди да се е разпространило.
Платнища се поставят върху колониите на Culerpa
и хлор се инжектира вътре.
Въпреки че този метод убива
всички останали морски животни, попаднали под платнищата,
той успешно унищожава водораслото
и местната морска трева отново се завръща на неговото място.
Чрез бързата ответна реакция, властите в Калифорния
успяват да спрат Caulerpa от размножаване.
Но друга поява на разновидността,
в крайбрежните зони на югоизточна Австралия,
остава неконтролирана и се разпространява.
За съжаление, покривало не може да обхване Средиземно море
или Австралийското крайбрежие.
Видовете нашественици не са нов проблем
и могат да се появят по естествен начин.
Но когато такива видове са резултат от
човешко селективно размножаване или генетична модификация
и след това се пускат в околната среда,
техният ефект върху екосистемите
може да бъде доста по-радикален и необратим.
С развитието на нови технологии
и многото заплахи за околната среда,
по-важно е от всякога за учените
да следят и оценяват рисковете и опасностите,
а за останалите от нас да запомнят,
че това, което започва от задния ни двор,
може да повлияе на екосистеми на другия край на света.