Hans Rosling: Pitat ću vas
tri pitanja s više ponuđenih odgovora.
Koristite ovaj uređaj. Koristite ovaj uređaj za odgovaranje.
Prvo pitanje je, kako se broj
smrti u godini
od prirodnih katastrofa,
kako se promijenio tijekom zadnjeg stoljeća?
Je li se poduplao,
je li ostao isti u cijelome svijetu,
ili se smanjio za pola?
Molim odgovorite A, B ili C.
Vidim mnogo odgovora. Ovo ide brže nego na fakultetu.
Oni su spori. Razmišljaju, razmišljaju, razmišljaju.
Jako, jako dobro.
Idemo na sljedeće pitanje.
Koliko su dugo žene stare 30 godina
išle u školu:
sedam godina, pet godina ili tri godine?
A, B ili C? Molim vas, odgovorite.
I idemo na sljedeće pitanje.
U zadnjih dvadeset godina, kako se promijenio
postotak ljudi u svijetu
koji žive u ekstremnom siromaštvu?
Ekstremno siromaštvo — neimanje dovoljno hrane za dan.
Je li se poduplao,
je li ostao više-manje isti,
ili se prepolovio?
A, B ili C?
Odgovorite.
Vidite,
smrti od prirodnih katastrofa u svijetu,
možete to vidjeti na ovom grafu
od 1900. do 2000.
1900. oko pola milijuna ljudi
je umiralo svake godine od prirodnih katastrofa:
poplava, potresa, vulkanskih erupcija, štogod, suša.
A sad, kako se to promjenilo?
Gapminder je pitao javnost Švedske.
Odgovorili su ovako.
Javnost Švedske je odgovorila ovako:
Pedeset posto misli da se udvostručio,
38 posto kaže da je uglavnom isti,
12 kaže da se prepolovio.
Ovo su najbolji podatci istraživača nesreća,
penju se i spuštaju,
penju se do Drugog svjetskog rata,
i poslije toga počinju opadati i nastavljaju padati
i spustili su se na puno manje od pola.
Svijet je postao više sposoban,
kako desetljeća prolaze,
zaštititi ljude od ovoga, znate.
Samo 12 posto Švedske zna ovo.
Otišao sam u zoološki i pitao čimpanze.
(Smijeh) (Pljesak)
Čimpanze ne gledaju večernje vijesti,
pa su čimpanze,
odgovarali su nasumično, pa je odgovor Šveđana gori no nasumičan.
Kako ste vi odgovorili?
Ovo ste vi.
Pobijedile su vas čimpanze.
(Smijeh)
Ali bili ste blizu.
Bili ste tri puta bolji od Šveđana,
ali to nije dovoljno.
Ne bi ste se trebali uspoređivati sa Šveđanima.
Trebate imati više ambicije u svijetu.
Pogledajmo sljedeći odgovor: žene u školama.
Možete vidjeti da su muškarci išli osam godina.,
Koliko dugo su žene išle u školu?
Pitali smo Šveđane isto to,
i to vam već pomaže, zar ne?
Točan odgovor je vjerojatno onaj
koji je odabralo najmanje Šveđana, zar ne?
(Smijeh)
Hajdemo vidjeti. Evo ga.
Da, da, da, žene su skoro sustigle.
Ovo je javnost SAD-a.
A ovo ste vi. Evo vas.
Ooh.
Pa, čestitam, dvaput ste bolji no Šveđani,
ali ne trebam vam ja —
Otkud to? Mislim da je to ovako,
svi su svjesni da postoje države
i postoje regije
gdje djevojke imaju puno poteškoća.
Prekida se njihovo školovanje,
i to je odvratno.
Ali u većini svijeta,
gdje živi većina ljudi,
većina država, djevojke idu u školu
jednako koliko i dečki, više-manje.
To ne znači da je postignuta jednakost spolova,
ni najmanje.
I dalje postoje grozna ograničenja,
ali školovanje je danas rašireno po svijetu.
Nedostaje nam većina.
Kada odgovarate, odgovarate prema najgorim mjestima
i što se njih tiče, u pravu ste, ali promašili smo većinu.
Što je sa siromaštvom?
Očigledno je da je siromaštvo ovdje
skoro pa prepolovljeno,
pitali smo javnost u SAD-u,
samo pet posto je točno odgovorilo.
A vi?
Skoro pa ste dosegli čimpanze.
(Smijeh) (Pljesak)
Ovako malo, samo nekoliko vas!
Postoje unaprijed stvorene ideje, znate.
Mnogi u bogatim zemljama,
misle da ne možemo zaustaviti ekstremno siromaštvo.
Naravno da to misle
jer čak ni ne znaju sto se dogodilo.
Prva stvar kada razmišljamo o budućnosti
je da znamo sadašnjost.
Ovo je bilo nekoliko prvih pitanja
početne faze projekta Neznanje
u Gapminder Fondaciji koju vodimo,
a započeo je, ovaj projekt, prošle godine
moj šef, koji je također moj sin, Ola Rosling. (Smijeh)
On je suosnivač i direktor,
i htio je, Ola mi je rekao
da moramo biti više sistematični
kada se borimo protiv velike neupućenosti.
Zasad je projekt pokazao ovo,
javnost odgovara gore nego nasumično
pa moramo razmišljati o unaprijed stvorenim idejama,
a jedna od glavnih unaprijed stvorenih ideja
je o rasprostranjenosti prihoda u svijetu.
Pogledajte. Ovako je bilo 1975.
To je broj ljudi po svakom prihodu,
od jednog dolara po danu —
(Pljesak)
Vidite, postoji jedno brdo ovdje,
oko jednog dolara po danu,
i onda postoji jedno brdo ovdje
negdje između 10 i 100 dolara.
Svijet je bio podijeljen u dvije grupe.
Svijet je bio poput deve, deve s dvije grbe,
siromašni i bogati,
i bilo ih je manje između.
Pogledajte kako se to promijenilo:
Kako idem naprijed, što se promijenilo
svjetska populacija je narasla,
i grbe su se počele spajati.
Donja grba se spojila s gornjom grbom,
i deva je umrla i sad imamo svijet
samo s jednom grbom.
Postotak siromaštva se smanjio.
I dalje je grozno to
što toliko ostaje u ekstremnom siromaštvu.
I dalje imamo grupu, skoro pa milijardu, ovdje.
ali to se može odmah prekinuti.
Izazov koji sada imamo
je odmaći se od toga, raumijeti gdje je većina
i to se lijepo prikazuje u ovom pitanju.
Pitali smo koliki je postotak jednogodišnje djece
u svijetu koji su dobili
osnovna cjepiva protiv ospica i drugih stvari
koje imamo već godinama:
20,50 ili 80 posto?
Ovo je odgovorila javnost SAD-a i Švedske.
Pogledajte švedske rezultate:
znate koji je točan odgovor.
(Smijeh)
Tko je profesor globalnog zdravlja tamo?
Pa, ja sam. Ja sam.
(Smijeh)
Vrlo je teško, ovo. Vrlo je teško.
(Pljesak)
Međutim, Olov pristup
da stvarno izmjerimo što znamo dosegao je naslovnice,
CNN je objavio ove rezultate na njihovoj stranici
i postavili su pitanja tamo, milijuni su odgovorili,
i mislim da je bilo oko 2000 komentara,
a ovo je jedan od komentara.
„Kladim se da nijedan član medija nije prošao test,“ rekao je.
Ola mi je rekao, „Uzmi ove uređaje.
Pozvan si na konferenciju za medije.
Daj ih im i izmjeri što mediji znaju.“
I dame i gospodo,
po prvi put, neslužbeni rezultati
s konferencije za medije SAD-a.
A onda kasnije, za medije Europske Unije.
(Smijeh)
Vidite, problem nije u tome da ljudi
ne čitaju i slušaju medije.
Problem je u tome što mediji ni sami ne znaju.
Što bi smo trebali učiniti, Ola?
Imamo li kakvih ideja?
(Pljesak)
Ola Rosling: Da, imam ideja, ali prvo,
žao mi je što vas je čimpanza pobijedila.
Srećom, mogu vas utješiti
pokazujući vam da nije vaša krivica, zapravo.
Onda, snabdjet ću vas s nekim trikovima
kako pobijediti čimpanze ubuduće.
U osnovi to ću napraviti.
Ali prvo, pogledajmo zašto smo tako neupućeni,
a sve počinje na ovom mjestu.
To je Hudiksvall. To je grad u sjevernoj Švedskoj.
To je susjedstvo u kojem sam odrastao,
i to je susjedstvo s velikim problemom.
Zapravo, ima upravo isti problem
koji postoji u svim susjedstvima
gdje ste i vi odrasli.
Nije reprezentativno. Dobro?
Dalo mi je pristran pogled
o životu na ovom planetu.
To je prvi djelić puzle neupućenosti.
Imamo osobnu pristranost.
Stekli smo različita iskustva
kroz društva i ljude koje smo sreli,
i povrh svega, krećemo u školu,
i dodajemo sljedeći problem.
Volim škole,
ali učitelji uče zastarjele svjetonazore
jer naučili su nešto dok su išli u školu,
i sad opisuju taj svijet učenicima
bez zlih namjera,
a te knjige, naravno, koje su tiskane
su zastarjele u svijetu koji se mijenja,
I ne postoji zapravo praksa
koja nastavne materijale održava novima.
Na to se mi fokusiramo.
Imamo te zastarjele činjenice
dodane našim osobnim pristranostima.
Sljedeće su vijesti, dobro?
Odličan novinar zna kako odabrati
vijest koja će doći na naslovnice,
a ljudi će ju čitati jer je senzacija.
Neobični događaji su zanimljiviji, zar ne?
A oni su preuveličani,
posebno stvari kojih se bojimo.
Napad morskog psa na Šveđana
bi u Švedskoj ostao na naslovnicama tjednima.
Od ova tri iskrivljena izvora informacija
teško je pobjeći.
Na neki način nas bombardiraju
i snabdjevaju naš um s mnogo čudnih ideja,
a povrh svega stavljamo ono što
nas čini ljudima, našu ljudsku intuiciju.
Bila je dobra tijekom evolucije.
Pomogla nam je generalizirati
i doći do zaključaka vrlo, vrlo brzo.
Pomogla nam je preuveličati ono čeg se bojimo,
i tražiti uzročnost tamo gdje je nema,
i tada dobijemo iluziju pouzdanja
gdje vjerujemo da smo najbolji vozač auta,
iznad prosjeka.
Svi odgovaraju na pitanje,
„Da, vozim bolje auto.“
Dobro, to je bilo korisno evolucijski,
ali sada kada se tiče svjetonazora,
upravo je to razlog zašto je pogrešan.
Trendovi koji rastu zapravo padaju,
i obrnuto,
i u ovom slučaju, čimpanze koriste našu intuiciju protiv nas,
i to postaje naša slabost umjesto snage.
Trebala bi biti naša snaga, zar ne?
Kako da rješimo ovakav problem?
Prvo, trebamo ga izmjeriti,
i onda ga trebamo izliječiti.
Mjerenjem možemo razumijeti
koji je obrazak neupućenosti.
Počeli smo s projektom prošle godine,
i sad smo poprilično sigurni da ćemo susresti
mnogo neupućenosti širom cijelog svijeta,
i ideja je zapravo da
stavimo u razmjer s domenama
ili dimenzijama globalnog razvoja,
poput klime, ugroženih vrsta, ljudskih prava,
spolne jednakosti, energije, financija.
Različiti sektori imaju činjenice,
i postoje organizacije koje pokušavaju širiti
svjesnost o tim činjenicama.
Zapravo sam počeo kontaktirati neke od njih,
poput WWF-a i Amensty Internationala i UNICEF-a,
i ispitivati ih, koje su njihove najdraže činjenice
za koje misle da ih javnost ne zna?
OK, skupio sam te činjenice.
Zamislite dugačku listu s, recimo 250 činjenica.
I onda smo ispitali javnost
i pogledali gdje su najlošije odgovarali.
Dobili smo kraću listu
s lošim razultatima,
poput nekoliko Hansovih primjera,
i nismo imali problema pronaći te primjere
loših rezultata.
OK, taj kratak popis, što ćemo učiniti s njim?
Pretvorit ćemo ga u certifikat znanja,
certifikat globalnog znanja,
koji možete koristiti, ako ste velika organizacija,
škola, sveučilište, ili možda novinska agencija,
kako bi se certificirali kao znalci globalnoga.
Jednostavno rečeno, nećemo zapošljavati ljude
koji daju rezultate slične čimpanzama.
Naravno da ne trebate.
Stoga možda za jedno deset godina,
ako ovaj projekt uspije,
sjedit ćete na intervjuu
i morat ćete popuniti ovo ludo globalno znanje.
Došli smo do praktičnih trikova.
Kako ćete uspjeti?
Postoji, naravno, jedan način,
a to je da sjedite dugo u noć
i jako dobro naučite sve činjenice
čitajući sva ova izvješća.
To se zapravo nikada neće dogoditi.
Čak ni Hans ne misli da će se to dogoditi.
Ljudi nemaju vremena.
Ljudi vole prečace, a ovo su prečaci.
Trebamo pretvoriti intuiciju u snagu ponovo.
Trebamo moći generalizirati.
Pokazat ću vam nekoliko trikova
gdje se zablude preokrenu
u pravila.
Počnimo s prvom zabludom.
Ova je široko rasprostranjena.
Sve postaje gore.
Čuli ste to. Sami ste to pomislili.
Drugi način mišljenja je, dosta toga se poboljšalo.
Sjedite s pitanjem ispred sebe
i nesigurni ste. Pogodite da se „poboljšalo“.
Dobro? Nemojte ići za gorim.
To će vam pomoći da bolje prođete na testu.
(Pljesak)
To je prva.
Postoje bogati i siromašni
i razmjer se povećava.
To je grozna nejednakost.
Da, svijet je nejednak,
ali kada pogledamo podatke, to je jedna grba.
Ok? Ako se osjećate nesigurno,
Odgovorite „većina ljudi je u sredini.“
To će vam pomoći da točno odgovorite.
Sljedeća unaprijed stvorena ideja je
da prvo države i ljudi trebaju biti veoma bogati
da bi došlo do društvenog razvoja
poput djevojaka u školama i spremnosti za prirodne katastrofe.
Ne, ne, ne. To je pogrešno.
Pogledajte: ova velika grba u sredini
već ima djevojke u školama.
Ako ste nesigurni, odgovorite
„većina već ima ovo,“
Poput struje i djevojaka u školama, te stvari.
To su samo pravila,
i naravno ne primjenjuju se svugdje,
ali tamo možete generalizirati.
Pogledajmo zadnju.
Ako nešto, da ovo je dobra,
morski psi su opasni.
Ne – pa, da, ali nisu toliko važni
u globalnoj statistici, to želim reći.
Zapravo, ja se jako bojim morskih pasa.
Čim vidim pitanje o nečemu čega se bojim,
poput zemljotresa, drugih religija,
možda se bojim terorista ili morskih pasa,
bilo što što će me navesti na osjećaj,
pretpostavite da ćete preuveličati problem.
To je pravilo.
Naravno postoje opasne stvari koje su i super.
Morski psi ubiju vrlo, vrlo malo. Tako trebate razmišljati.
S ova četiri pravila,
možete vjerojatno odgovoriti bolje no čimpanze,
jer čimpanze ne mogu ovo.
One ne mogu generalizirati ovakva pravila.
I nadam se, uspjet ćemo okrenuti vaš svijet
i uspjet ćemo pobijediti čimpanze. Dobro?
(Pljesak)
To je sustavni pristup.
A pitanje, je li to važno?
Da, bitno je razumijeti siromaštvo,
ekstremno siromaštvo i kako se boriti protiv,
i kako dovesti djevojke u škole.
Kada shvatimo da zapravo uspjevamo, možemo to razumjeti.
Ali je li bitno i za druge koji
brinu o bogatom kraju ove skale?
Rekao bi da, vrlo važno
zbog istog razloga.
Ako danas imate svjetonazore zasnovane na činjenicama,
imate šansu razumjeti
što dolazi u budućnosti.
Vratimo se nazad na dvije grbe iz 1975.
Tada sam ja rođen,
I odabrao sam zapad.
To su trenutne države EU i Sjeverna Amerika.
Pogledajmo sad kako se Zapad i ostatak svijeta uspoređuje
uzeći u obzir koliko su bogati.
Ovo su ljudi koji mogu priuštiti
let avionom na odmor.
U 1975, samo 30 posto njih je živjelo
Izvan EU i Sjeverne Amerike.
Ali to se promjenilo, dobro?
Prvo pogledajmo promjene sve do danas, 2014.
Danas je 50/50.
Dominacija zapada je gotova, od danas.
To je lijepo. Što će se dogoditi sljedeće?
Vidite li veliku grbu? Vidite li kako se pomjerila?
Uradio sam eksperiment, otišao sam na MMF - ovu internetsku stranicu.
Prognozirali su BDP za sljedećih pet godina.
Mogu to koristiti kako bi otišao pet godina u budućnost,
pretpostavljajući da je nejednakost prihoda svake države ostala ista.
Učinio sam to, ali otišao sam čak dalje.
Iskoristio sam tih pet godina za sljedećih 20 godina
Sa istom brzinom, samo kao eksperiment koji će se možda dogoditi.
Idemo u budućnost.
Sad je 2020., 57 posto je kod ostalih.
2025-e, 63 posto.
2030., 68. I u 2035. Zapad je nadmašen što se tiče tržišta bogatih.
To su samo pretpostavke BDP-a u budućnosti.
Sedamdeset tri posto bogatih potrošača
će živjeti izvan Sjeverne Amerike i Europe.
Zato da, mislim da je dobra ideja za tvrtke da koriste ovaj certifikat
kako bi bili sigurni da stvaraju odluke zasnovane na činjenicama.
Hvala vam puno.
(Pljesak)
Bruno Giussani: Hans i Ola Rosling!