האנס רוסלינג: אני עומד לשאול אתכם
שלוש שאלות אמריקאיות
תשתמשו במכשיר הזה כדי לענות.
השאלה הראשונה היא, כיצד כמות
המיתות בכל שנה
מאסונות טבע,
כיצד כמות זו השתנתה במאה האחרונה?
האם היא יותר מרק הוכפלה,
האם היא נשארה בערך אותו דבר בעולם בכלל,
או האם הצטמצמה לפחות מחצי?
אנא ענו אל"ף, בי"ת או גימ"ל.
אני רואה הרבה תשובות. אתם הרבה יותר מהירים מאשר באוניברסיטאות
הם כל כך אטיים. הם לא מפסיקים לחשוב, לחשוב, לחשוב.
הו, מאוד, מאוד טוב.
ואנו נעבור לשאלה הבאה.
לכמה שנים נשים בנות 30
בעולם הלכו לבית ספר:
שבע שנים, חמש שנים, או שלוש שנים?
אל"ף, בי"ת או גימ"ל? ענו בבקשה.
ונעבור לשאלה הבאה.
בעשרים השנים האחרונות, כיצד השתנה
אחוז האנשים בעולם
החיים בעוני קיצוני?
עוני קיצוני - כאשר אין מספיק אוכל לעבור יום.
האם הוא כמעט הוכפל,
האם הוא נשאר בערך אותו הדבר,
או האם הצטמצם למחצית ממה שהיה?
אל"ף, בי"ת או גימ"ל?
עכשיו לתשובות.
אתם רואים,
מיתות מאסונות טבע בעולם,
אתם יכולים לראות את זה בגרף שמוצג כאן,
משנת 1900 ל-2000.
ב-1900, היו בערך חצי מיליון אנשים
שמתו כל שנה מאסונות טבע:
שיטפונות, רעידות אדמה, התפרצות הרי געש, מה שלא יהיה, בצורות.
ואז, כיצד זה השתנה?
גאפמיינדר שאל את הציבור בשוודיה.
כך הם ענו.
התשובות של הציבור השוודי היו:
50 אחוז חשבו שזה הוכפל,
38 אחוז ענו שזה נשאר בערך אותו הדבר,
12 אמרו שזה הצטמצם לחצי.
זהו המידע הטוב ביותר מחוקרי האסונות,
וזה עולה ויורד,
מגיע למלחמת העולם השנייה,
ואחר כך זה מתחיל לרדת, ממשיך ליפול
ומגיע להרבה פחות מחצי.
העולם נהיה הרבה יותר בעל יכולת
ככל שהעשורים עברו,
להגן על אנשים מתקריות כאלה.
רק 12 אחוז מהשוודים יודעים זאת.
אז הלכתי לגן החיות ושאלתי את השימפנזים.
(צחוק) (מחיאות כפיים)
השימפנזים לא צופים בחדשות הערב,
השימפנזים,
הם בוחרים באקראי, אם כן השוודים ענו גרוע יותר מתשובה אקראית.
עכשיו, כיצד אתם עניתם?
הנה אתם.
השימפנזים הביסו אתכם.
(צחוק)
אבל זה היה צמוד.
הייתם טובים פי שלוש מהשוודים,
אך זה לא מספיק.
אינכם צריכים להשוות את עצמכם לשוודים.
אתם צריכים לשאוף גבוה יותר בעולם.
בואו נסתכל על השאלה הבאה פה: נשים בבתי ספר.
הנה, תוכלו לראות שגברים הלכו שמונה שנים.
אז לכמה שנים נשים הלכו לבית ספר?
ובכן, שאלנו את השוודים ככה,
וזה נותן לכם רמז, לא?
התשובה הנכונה היא כנראה התשובה
שהכי מעט שוודים בחרו בה, נכון?
(צחוק)
בואו נראה, בואו נראה. הנה זה בא.
כן, כן, כן, נשים כמעט צמצמו את הפערים.
זה הציבור האמריקאי.
והנה אתם. כאן אתם מופיעים.
הו.
ברכותיי, אתם טובים פי שניים מהשוודים
אבל אינכם צריכים אותי -
אז איך זה יכול להיות? אני חושב שזה קרה כך;
כולם מודעים לכך שיש מדינות
וישנם אזורים
שבהם יש קשיים גדולים לבנות.
עוצרים בעדם כשהן הולכות לבית ספר
וזה דוחה.
אך ברוב העולם
היכן שרוב האנשים חיים,
ברוב המדינות כיום, בנות הולכות לבית ספר
לאותו כמות זמן שבו בנים הולכים, פחות או יותר.
זה לא אומר שהושג שוויון מגדרי,
כלל וכלל לא.
הן עדיין מוחזקות בהגבלות נוראיות,
אך הנוכחות בבתי ספר קיימת היום בעולם.
אבל, פספסנו את הרוב.
כשאתם עניתם, עניתם בהתייחס למקומות הגרועים ביותר,
ושם צדקתם, אבל פספסתם את הרוב.
מה בנוגע לעוני?
ובכן, זה ברור מאוד שהעוני
הצטמצם כמעט לחצי,
ובארה"ב, כששאלנו את הציבור,
רק חמישה אחוזים צדקו.
ואתם?
אה, כמעט השגתם את השימפנזים.
(צחוק) (תשואות)
הבדל קטן מאוד, רק מעטים מכם!
אלה חייבות להיות דעות קדומות, אתם יודעים.
והרבה אנשים במדינות העשירות,
הם חושבים שהו, לעולם לא נוכל למגר את העוני הקיצוני.
ברור שהם חושבים ככה,
בגלל שהם אפילו לא יודעים מה קרה.
הדבר הראשון שדרוש כשחושבים על העתיד
הוא לדעת על ההווה.
שאלות אלו היו מעט מהראשונות
בשלב ההרצה של פרויקט הבורות
בקרן גאפמיינדר שאנו מנהלים
והוא התחיל, הפרויקט הזה, בשנה שעברה
על ידי הבוס שלי, וגם הבן שלי, אולה רוסלינג. (צחוק)
הוא אחד המייסדים והמנהל,
והוא רצה, אולה אמר לי
שאנחנו צריכים להיות יותר מערכתיים
כשאנחנו נלחמים בבורות ההרסנית.
אז השלבים הראשוניים כבר חושפים את זה,
שכל כך הרבה מהציבור עונים גרוע יותר מתשובות אקראיות,
אז אנו חייבים להתייחס לדעות קדומות,
ואחת הדעות הקדומות העיקריות
היא בנוגע לחלוקת הכנסה בעולם.
הסתכלו פה, זה היה המצב ב - 1975.
זה מספר האנשים בכל רמת הכנסה.
מדולר אחד ליום -
(מחיאות כפיים)
תראו, הייתה דבשת אחת כאן,
בסביבות דולר אחד ליום,
ואז הייתה דבשת אחת כאן
איפה שהוא בין עשר למאה דולר.
העולם חולק לשתי קבוצות.
זה היה עולם כמו גמל, גמל עם שתי דבשות,
העניים והעשירים,
והיו מעט מאד ביניהם.
אך תראו איך זה השתנה:
ככל שאני מתקדם, מה השתנה -
אוכלוסיית העולם גדלה,
והדבשות מתחילות להתמזג.
הדבשות התחתונות התמזגו עם הדבשת העליונה,
הגמל מת, ויש לנו עולם דרומדרי
עם דבשת אחת בלבד.
אחוז העוני ירד.
עדיין, זה מזעזע
שכל כך הרבה נשארו בעוני קיצוני.
עדיין יש לנו את הקבוצה הזאת, כמעט מיליארד, שם,
אבל זה יכול להיגמר עכשיו.
האתגר שיש לנו עכשיו
הוא להתרחק מזה, להבין היכן הרוב נמצא,
וזה מופיע בצורה ברורה מאוד בשאלה הזו.
שאלנו, מהו האחוז בעולם
בקרב ילדים בני שנה שקיבלו את אותם
חיסונים בסיסיים נגד חצבת ועוד דברים
שהיו לנו כל כך הרבה שנים:
20, 50 או 80 אחוז?
הנה מה שהציבור האמריקאי והשוודי ענו.
הנה תוצאת השוודים:
אתם יודעים מהי התשובה הנכונה.
(צחוק)
מי לעזאזל הפרופסור לבריאות ציבורית במדינה הזאת?
ובכן, זה אני. זה אני.
(צחוק)
זה מאוד קשה, הדבר הזה. מאוד קשה.
(תשואות)
בכל אופן, הגישה של אולה
באמת למדוד את מה שאנו יודעים, עשה כותרות,
וה-CNN פירסם את את התוצאות האלה באתרם
והיו להם את השאלות שם, מיליונים ענו,
ואני חושב שהיו בערך אלפיים תגובות,
וזאת הייתה אחת התגובות -
"אני בטוח שאין אף איש תקשורת שעבר את המבחן", הוא אמר.
אז אולה אמר לי, "קח את המכשירים האלה.
אתה מוזמן לכנסי מדיה.
תן להם את זה ותמדוד מה יודעת התקשורת."
וגבירותיי ורבותיי,
בפעם הראשונה, התוצאות הלא רשמיות
מכנס עם מדיה אמריקאית.
ואז, בזמן האחרון, ממדיה מהאיחוד האירופאי.
(צחוק)
אתם מבינים, הבעיה היא לא שאנשים
לא קוראים ומקשיבים למדיה.
הבעיה היא, שהמדיה לא יודעת בעצמה.
מה נעשה בנוגע לזה, אולה?
יש לנו רעיונות?
(מחיאות כפיים)
אולה רוסלינג: כן, יש לי רעיון, אבל קודם כל,
אני כל כך מצטער שנוצחתם על ידי השימפנזים.
למרבה המזל, אוכל לנחם אתכם
כשאראה לכם שלמעשה זאת לא הייתה אשמתכם.
ואז, אצייד אתכם בכמה טריקים
כדי לנצח את השימפנזים בעתיד
זה בעיקרון מה שאני אעשה.
אך לפני כן, בואו נבדוק מדוע אנחנו כל כך בורים,
והכל מתחיל במקום הזה.
זאת הודיקסוואל. עיר בצפונה של שוודיה.
זאת שכונה שבה אני גדלתי,
וזאת שכונה עם בעיה גדולה.
למעשה, יש לה את אותה בעיה בדיוק
שהיתה קיימת בכל השכונות
שבהם גם אתם גדלתם.
היא לא הייתה ייצוגית. בסדר?
היא נתנה לי תפיסה מוטעית וקדומה מאד
על החיים בכוכב הזה.
אז זהו החלק הראשון בפאזל הבורות.
יש לנו הטיות אישיות.
יש לכולנו חוויות שונות
מהקהילות והאנשים שאנו פוגשים,
ומעל כל זה, אנו מתחילים בית ספר,
ומוסיפים את הבעיה הבאה.
ובכן, אני אוהב בתי ספר,
אבל מורים נוטים ללמד תפיסות עולם מיושנות,
בגלל שהם למדו משהו כשהם הלכו לבית הספר,
ועכשיו הם מתארים את העולם הזה לתלמידים
ללא כל כוונות רעות,
והספרים האלה, כמובן, שיוצאים לאור
מיושנים בעולם שמשתנה.
ואין כל ניסיון מעשי
להשאיר את החומר הלימודי מעודכן.
אז בזה אנחנו מתמקדים.
אז יש לנו את העובדות המיושנות
שמתווספות לדעות הקדומות האישיות שלנו.
הדבר הבא שקורה זה חדשות, בסדר?
עיתונאי מצוין יודע כיצד לבחור
את הסיפור שיעשה כותרות,
ואנשים יקראו אותו בגלל שהוא מושך.
אירועים חריגים הם יותר מעניינים, לא?
והם מוגזמים,
ובעיקר אירועים שמהם אנו מפחדים
תקיפת כריש נגד אדם שוודי
תעשה כותרות במשך שבועות בשוודיה.
ולכן שלושת מקורות המידע המעוותים האלה
להימנע מהם היה קשה מאד.
הם כמו משתלטים עלינו
ומציידים את מוחנו בכל מיני רעיונות מוזרים,
ובנוסף לכך, אנחנו שמים את אותו הדבר
שעושה אותנו אנושיים, האינטואיציה האנושית שלנו.
זה היה טוב באבולוציה.
זה עזר לנו להכליל
ולקפוץ למסקנות מהר מאד.
זה עזר לנו להקצין את מה שהפחיד אותנו,
אנו מחפשים סיבתיות היכן שאין,
ואז יש לנו אשליה של ביטחון
בה אנחנו מאמינים שאנו הנהגים הכי טובים,
מעל הממוצע.
כולם ענו לשאלה הזאת,
"כן, אני נוהג יותר טוב."
בסדר, זה טוב מבחינה אבולוציונית,
אבל עכשיו, כשזה מגיע לתפיסת עולם,
זוהי בדיוק הסיבה שבגללה זה הפוך.
המגמות שעולות במקום זאת יורדות,
וההפך,
ובמקרה הזה, השימפנזים משתמשים באינטואיציה שלנו נגדנו,
וזו נהיית החולשה שלנו במקום החוזק שלנו.
זה היה צריך להיות החוזק שלנו, הלא כן?
אז כיצד אנו פותרים בעיות כאלה?
תחילה, אנו צריכים למדוד את זה,
ואז לרפא את זה.
על ידי המדידה אנחנו נוכל להבין
מהי דפוס הבורות.
התחלנו בהרצת הפרויקט בשנה שעברה,
ועכשיו אנחנו די בטוחים שניתקל
בהרבה בורות ברחבי העולם כולו,
והרעיון הוא בעצם
למגר אותו בכל התחומים
או המימדים בהתפתחות העולמית,
כמו אקלים, מינים בהכחדה, זכויות אדם,
שוויון מגדרי, אנרגיה, כלכלה.
בכל המגזרים השונים ישנן עובדות,
וישנם ארגונים המנסים להפיץ
מודעות לעובדות האלה.
אז התחלתי למעשה ליצור קשר עם חלקם,
כמו WWF ואמנסטי אינטרנשיונל ו - UNICEF,
ולשאול אותם, מהן העובדות המועדפות עליכם
שאתם חושבים שהציבור אינו יודע?
בסדר, אני אוסף את העובדות האלה.
דמיינו לכם רשימה ארוכה, עם נגיד 250 עובדות.
ואז אנחנו עושים סקר בציבור
ורואים היכן הם עונים בצורה הגרועה ביותר.
ואנו מקבלים רשימה קצרה יותר
עם התוצאות הנוראיות,
כמו חלק מהדוגמאות של האנס,
ואין לנו שום בעיה למצוא
את התוצאות הנוראיות האלה.
בסדר, הרשימה הקטנה הזאת, מה אנו הולכים לעשות איתה?
ובכן, אנו הופכים אותה לתעודת ידע,
תעודת ידע גלובלית,
שהנכם יכולים להשתמש בה, אם אתם ארגון גדול,
בית ספר, אוניברסיטה, או אולי סוכנות חדשות,
כדי להסמיך את עצמכם כמודעים עולמית.
המשמעות בקיצור; אנחנו איננו מעסיקים אנשים
שתוצאותיהם כמו של השימפנזים.
כמובן שאיננו צריכים.
אז אולי בעוד 10 שנים מעכשיו,
אם הפרויקט הזה יצליח,
אתם תשבו בראיון
ותצטרכו למלא טופס מודעות עולמית מטורפת כזאת.
אז עכשיו אנחנו מגיעים לטריקים המעשיים.
כיצד אתם הולכים להצליח?
יש, כמובן, דרך אחת,
שהיא לשבת מאוחר בלילות
ולשנן את כל העובדות בעל פה
על ידי קריאה של כל הדוחות הללו.
זה אף פעם לא יקרה, למעשה.
אפילו האנס לא חושב שזה יקרה.
לאנשים אין את הזמן הזה.
אנשים אוהבים קיצורים, והנה הקיצורים.
אנחנו צריכים להפוך את האינטואיציה שלנו לחוזק שלנו שוב.
אנחנו צריכים את היכולת להכליל.
אז עכשיו אני הולך להראות לכם כמה טריקים
שבהם הרעיונות השגויים מומרים
לכללי אצבע.
בואו נתחיל עם הרעיון השגוי הראשון.
הוא מאוד נפוץ.
הכל מתדרדר.
אתם שמעתם את זה. אתם חשבתם על זה בעצמכם.
דרך שנייה לחשיבה היא, שרוב הדברים משתפרים.
אז אתם יושבים עם שאלה מולכם
ואתם לא בטוחים. תנחשו שיש שיפור.
בסדר? אל תלכו על ההתדרדרות.
זה יעזור לכם לקבל תוצאות טובות יותר במבחנים שלנו.
(מחיאות כפיים)
זה היה הראשון.
יש עשירים ועניים
והפער גדל.
זהו חוסר שוויון נוראי.
כן, זה עולם לא שוויוני,
אבל כשמסתכלים על המידע, יש דבשת אחת.
בסדר? אם אתם מרגישים לא בטוחים,
לכו על "רוב האנשים הם במרכז".
זה יעזור לכם בלענות נכון.
עכשיו, הדעה הקדומה הבאה היא
שתחילה, מדינות ואנשים צריכים להיות מאוד, מאוד עשירים
בכדי להשיג התקדמות החברתית.
לדוגמה; בנות בבתי ספר והיערכות לאסונות טבע.
לא, לא, לא. זה לא נכון.
תראו: בדבשת הענקית הזאת באמצע
כבר יש בנות בבית ספר.
אז אם אינכם בטוחים, לכו על
"לרוב העולם כבר יש את זה,"
כמו חשמל ובנות בבית ספר, דברים מן הסוג הזה.
אלו הם רק כללי אצבע,
וכמובן שאינם מתייחסים להכול.
אך ככה תוכלו להכליל.
בואו נסתכל על האחרון.
אם משהו, כן, האחד הזה הוא טוב,
כרישים הם מסוכנים.
לא -- ובכן, כן, אבל הם לא כל כך חשובים
בסטטיסטיקה העולמית, זה מה שאני אומר.
אני בעצם, מאוד מפחד מכרישים.
אז ברגע שאני רואה שאלה על דברים שאני מפחד מהם,
וזה יכול להיות רעידות אדמה, דתות אחרות,
אולי אני מפחד מטרוריסטים או כרישים,
כל דבר שגורם לי להרגיש,
תניחו שאתם תקצינו את הבעיה.
זהו כלל אצבע.
כמובן שיש דברים מסוכנים שהם גם מצוינים.
כרישים הורגים מאוד, מאוד מעט. כך אתם צריכים לחשוב.
עם ארבעת כללי האצבע האלו,
תוכלו כנראה לענות טוב יותר מהשימפנזים,
בגלל שהשימפנזים לא יכולים לעשות את זה.
הם לא יכולים להכליל חוקים מן הסוג הזה.
ובתקווה נוכל להפוך את העולם שלכם
ואנחנו ננצח את השימפנזים. בסדר?
(מחיאות כפיים)
זוהי גישה מערכתית.
עכשיו לשאלה, האם זה חשוב?
כן, זה חשוב להבין את העוני,
עוני קיצוני וכיצד להילחם בו,
ואיך להביא בנות לבתי ספר.
כשאנו קולטים שלמעשה זה מצליח, אנו יכולים להבין את זה.
אבל האם זה חשוב לכל השאר
שאכפת להם מהקצה העשיר של הסקלה?
הייתי אומר שכן, נורא חשוב,
מאותה הסיבה.
אם יש לכם תפיסת עולם עכשווית שמבוססת על עובדות,
יש לכם סיכוי להבין
מה יבוא בעתיד.
אנחנו חוזרים לזוג הדבשות ב - 1975.
אז נולדתי,
ובחרתי במערב.
אלו ארצות האיחוד האירופי וצפון אמריקה,
כעת נשווה בין שאר העולם למערב
מבחינת כמות העושר.
אלו האנשים שיכולים להרשות לעצמם
לטוס לחופשה בחו"ל
ב - 1975, רק 30 אחוז מהם אז חיו
מחוץ למדינות האיחוד האירופאי וצפון אמריקה.
אך כל זה השתנה, בסדר?
אם כן תחילה, בואו נסתכל על השינוי עד להיום, 2014.
היום זה 50\50
שלטון המערב הסתיים, נכון להיום.
יפה. אז מה עומד להתרחש הלאה?
אתם רואים את הדבשת הגדולה? ראיתם כיצד היא נעה?
עשיתי נסיון קטן. הלכתי לאתר IMF, קרן הכסף הבין לאומית.
יש להם תחזית תמ״ג לנפש לחמש השנים הבאות
אז השתמשתי בזה כדי להתקדם חמש שנים לתוך העתיד,
בהשערה שאי-השוויון בהכנסה בכל מדינה היא זהה.
עשיתי זאת, אך עוד יותר מזה.
השתמשתי בחמש השנים הללו בשביל 20 השנים הבאות
באותה המהירות, ממש כמו מה שהיה מתרחש בניסיון.
הבה נתקדם אל העתיד.
ב - 2020, ישנם 57 אחוז אצל כל השאר.
ב - 2025, 63 אחוז.
2030, 68, וב - 2035, המערב נעקף בשוק הצרכנים העשירים.
אלו רק ההקרנות של תמ"ג לנפש בעתיד.
שבעים ושלושה אחוזים מהצרכנים העשירים
יגורו מחוץ לצפון אמריקה ואירופה.
אז כן, אני חושב שזהו רעיון טוב שחברות תשתמשנה בתעודה הזאת
כדי להיות בטוחים שאכן החלטותיהם בעתיד יהיו מבוססות עובדתית.
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)
ברונו ג׳וסאני: האנס ואולה רוסלינג!