Hans Rosling: Küsin teie käest
kolm küsimust.
Kasutage vastamiseks seda seadet.
Esimene küsimus:
„Kuidas loodusõnnetuste poolt põhjustatud
surmajuhtumite arv on
muutunud viimase sajandi jooksul?"
Kas see kahekordistus,
jäi kogu maailmas enam-vähem samaks
või vähenes poole võrra?
Palun vastake A, B või C.
Näen palju vastuseid. Siin läheb palju kiiremini kui ülikoolides.
Nad on nii aeglased. Muudkui mõtlevad, mõtlevad, mõtlevad.
Oh, väga-väga hea.
Liigume järgmise küsimuse juurde.
„Kui kaua on keskmiselt käinud koolis naised,
kes on 30-aastased?"
Seitse, viis või kolm aastat?
A, B või C? Palun vastake.
Läheme järgmise küsimuse juurde.
„Kuidas muutus viimase 20 aasta jooksul
maailmas äärmises vaesuses
elavate inimeste protsent?“
Äärmine vaesus – kui ei oleks päevaks piisavalt toitu.
Kas see peaaegu kahekordistus,
jäi enam-vähem samaks
või vähenes poole võrra?
A, B või C?
Nüüd, vastused.
Näete,
looduskatastroofidest tingitud surmad
on siin graafikul.
1900–2000
1900. aastal suri loodusõnnetuste tõttu igal aastal
ligi pool miljonit inimest –
üleujutused, maavärinad, vulkaanipursked, põud ja muu.
Kuidas see muutus?
Gapminder esitas küsimuse Rootsi avalikkusele.
Sellised olid nende vastused.
Rootsi inimesed vastasid nii.
50% arvasid, et kahekordistus.
38% ütlesid, et see on enam-vähem sama.
12% vastasid, et see vähenes poole võrra.
Vaatame katastroofiuurijate usaldusväärseimaid andmeid.
Need liiguvad üles ja alla,
jõuavad teise maailmasõjani
ning pärast seda hakkab näitaja langema
ja väheneb enam kui poole võrra.
Aastakümnete arenedes
on maailmas suudetud inimesi
looduskatastroofide eest palju paremini kaitsta.
Vaid 12% rootslastest teab seda.
Läksin loomaaeda ja küsisin šimpansitelt.
(Naer) (Aplaus)
Šimpansid ei vaata õhtust uudistesaadet.
Seega šimpansid
valivad suvaliselt, aga rootslasid vastasid siiski halvemini.
Kui kuidas teil läks?
Siin on teie tulemused.
Šimpansid olid teist paremad.
(Naer)
Kuid napilt.
Teil läks kolm korda paremini kui rootslastel,
aga sellest ei piisa.
Te ei peaks end rootslastega võrdlema.
Teil peaksid maailmas olema kõrgemad ambitsioonid.
Vaatame siin järgmist vastust: naised koolis.
Näete, et mehed käisid koolis 8 aastat
Kui kaua käisid koolis naised?
Küsisime rootslastelt.
Siit saate aimu, eks ole?
Õige vastus on ilmselt see,
mille valis kõige vähem rootslasi, eks ole?
(Naer)
Vaatame järele. Niisiis.
Jah, jah, jah, naised on peaaegu järele jõudnud.
Siin on USA avalikkus
Siin olete teie. Teie tulemused.
Ohh.
Õnnitlen, teil läks kaks korda
paremini kui rootslastel.
Kuidas siis nii? Arvan, et
igaüks teab, et on
riike ja piirkondi,
kus tüdrukutel on suuri raskusi.
Neid peetakse kooliteel kinni
ja see on vastik.
Kuid suuremas osas maailmas,
kus elab enamik maailma inimesi,
enamikus riikides käivad tüdrukud
ja poisid enam-vähem sama kaua koolis.
See ei tähenda, et kehtiks sooline võrdsus,
üldsegi mitte.
Nad seisavad jätkuvalt silmitsi kohutavate piirangutega,
kuid koolis saavad siiski üldiselt käia.
Nüüd, meil on siin enamik puudu.
Teie lähtute oma vastustes kõige hullematest paikadest.
Ja selles osas on teil õigus, kuid enamiku jätate välja.
Kuidas on lood vaesusega?
On väga selge, et siin
vähenes vaesus peaaegu poole võrra.
Kui me küsisime USA avalikkuselt,
vastasid vaid 5% õigesti.
Aga teie?
Jõudsite šimpansitele peaaegu järele.
(Naer) (Aplaus)
Nii vähe, vaid mõned teist!
Siin peab olema tegemist eelarvamustega.
Jõukates riikides arvavad paljud,
et meil ei ole võimalik äärmisele vaesusele piiri panna.
Loomulikult arvavad nad nii,
kuna nad isegi ei tea, mis on juhtunud.
Tuleviku peale mõeldes tuleb
kõigepealt tunda olevikku.
Need küsimused olid ühed esimestest,
mida küsisime Gapminderi sihtasutuse
teadmatusealase projekti raames.
Minu ülemus – kes on ühtlasi ka mu poeg –
Ola Rosling algatas selle projekti eelmisel aastal.
Ta on kaasasutaja ja juht
ning ta ütles mulle,
et tahab silmipimestava teadmatusega
võideldes olla süstemaatilisem.
Juba katseuuringud näitavad,
et paljud saavad halvema tulemuse, kui juhuslikult valides.
Nii et meil tuleb mõelda eelarvamustele.
Üks peamistest eelarvamustest
puudutab maailma sissetuleku jaotumist.
Vaadake siia. Selline oli olukord 1975. aastal.
Inimeste arv vastavalt sissetulekule
alates ühest dollarist päevas.
(Aplaus)
Näete, siin oli üks küür,
umbes üks dollar päevas,
ja teine küür siin,
10 kuni 100 dollarit päevas.
Maailm koosnes kahest rühmast.
Tegemist oli kaamelimaailmaga – justkui kahe küüruga kaamel.
Vaesed ja rikkad,
vähesed nende vahel.
Kuid vaadake, kuidas see on muutunud.
Mis on siis muutunud?
Maailma rahvastik on suurenenud
ning küürud hakanud segunema.
Madalam küür sulas kõrgemaga kokku.
Kaamel suri ning meil on nüüd
ühe küüruga kaameli maailm.
Vaesuses elavate inimeste protsent on vähenenud.
Kuid siiski on kohutav,
et nii paljud elavad jätkuvalt äärmises vaesuses.
Siin on see rühm – peaaegu miljard inimest –
kuid nüüd saab sellele lõpu teha.
Praegune väljakutse seisneb selles,
et see seljataha jätta ja mõista, kus on enamik.
Seda näitab antud küsimus väga selgelt.
Me küsisime, missugusele protsendile maailma
üheaastastest lastest on tehtud
leetrite- ja muu vastased vaktsiinid,
mis on aastaid olemas olnud:
20, 50 või 80%?
Niimoodi vastasid USA ja Rootsi inimesed.
Vaadake Rootsit.
Te teate, mis on õige vastus.
(Naer)
Kes on selles riigis rahvatervise professor?
Noh, see olen mina. See olen mina.
(Naer)
See on väga raske. See on väga raske.
(Aplaus)
Siiski kajastas meedia Ola lähenemist
mõõta tõepoolest seda, mida me teame.
CNN avaldas need tulemused oma kodulehel.
Nad panid küsimused üles, miljonid vastasid.
Minu arvates avaldati umbes 2000 kommentaari.
Üks oli see:
„Olen kindel, et ükski meediategelane pole sellest testist läbi saanud.“
Seega ütles Ola mulle: „Võta need seadmed kaasa.
Sind kutsutakse konverentsidele.
Anna need neile ja mõõda, mida nad teavad."
Daamid ja härrad,
esimest korda, mitteametlikud tulemused
USA meediaga peetud konverentsilt.
Seejärel hiljutiselt kohtumiselt Euroopa Liidu meediaga.
(Naer)
Näete, probleem pole selles, et inimesed
ei loe ega kuula meediat.
Probleem on selles, et meedia pole ise asjaga kursis.
Ola, mida me ette võtame?
Kas meil on ettepanekuid?
(Aplaus)
Ola Rosling: Jah, mul on ettepanek, kuid kõigepealt
mul on nii kahju, et šimpansid teile ära tegid.
Õnneks saan teid lohutada,
näidates, miks see ei olnud tegelikult teie süü.
Siis jagan teiega mõningaid nippe,
kuidas saate šimpanseid tulevikus võita.
Üldjoontes on mu kavatsus selline.
Esmalt vaatame, miks oleme sellised võhikud.
See algab kõik siin.
See on Hudiksvall. Tegemist on Põhja-Rootsis asuva linnaga.
Selles ümbruskonnas kasvasin ma üles.
Seal on suur probleem.
Tegelikult on seal täpselt sama probleem,
mis kõikides teistes paikadeski,
kus teie üles kasvasite.
See ei esindanud maailma.
Ma sain väga kallutatud arusaama selle kohta,
milline on elu siin planeedil.
Seega on see teadmatusepusle esimene tükk.
Meil on eelarvamused.
Meil on kõigil erinevad kogemused
kogukondade ja kohatud inimestega.
Lisaks sellele lähme me kooli
ja lisandub järgmine probleem.
Mulle meeldivad koolid,
aga õpetajad kipuvad õpetama iganenud maailmavaadet,
kuna koolis käies õppisid nad ajale vastavaid asju.
Nüüd kirjeldavad nad sellist maailma oma õpilastele,
soovimata midagi halba.
Samuti aeguvad trükitud raamatud
muutuvas maailmas.
Tegelikult polegi kombeks
õppematerjali kaasajastada.
Sellele me keskendumegi.
Aegunud faktid lisatakse
meie isiklikule eelarvamusele.
Järgmisena võtame uudised.
Suurepärane ajakirjanik teab, kuidas valida lugu,
mis jõuab esikaanele
ning mida inimesed selle kõmulise loomu pärast loevad.
Ebatavalised sündmused on ju huvitavamad.
Nendega liialdatakse.
Eriti liialdatakse asjadega, mida me kardame.
Rootsis võidakse nädalaid ajalehtede
esikaantel kajastada lugu rootslast rünnanud haikalast.
Nendest kolmest kallutatud teabeallikast
oli tõeliselt keeruline eemalduda.
Need justkui pommitavad meid
ja annavad palju kummalisi mõtteid,
millele lisame selle,
mis teeb meist inimese – meie inimliku intuitsiooni.
Evolutsiooniks see sobis hästi.
See võimaldas üldistada
ja jõuda väga kiiresti järeldusteni.
See võimaldas meil liialdada selle osas, mida kartsime,
ja otsida põhjuslikkust sealt, kus seda polnud.
Seejärel hakkasime petlikult enesekindlalt
uskuma sellesse, et oleme keskmisest
paremad autojuhid.
Kõik vastasid küsimusele:
„Ma olen parem autojuht.“
Olgu, evolutsiooni see sobis,
kuid rääkides maailmavaatest,
siis täpselt selle pärast on maailmavaade tagurpidi.
Trendid, mis levivad arusaamades, hääbuvad päris maailmas
ja vastupidi.
Siinjuures kasutavad šimpansid meie intuitsiooni meie endi vastu ära
ja sellest saab tugevuse asemel meie nõrkus.
Intuitsioon pidi ju olema meie tugevus?
Kuidas me teadmatuse probleemid lahendame?
Kõigepealt tuleb teadmatust mõõta
ja seejärel ravida.
Teadmatust mõõtes saame aru,
milline on selle muster.
Eelmisel aastal alustasime
katseprojektiga ja nüüd oleme üsna kindlad,
et puutume üle maailma teadmatusega palju kokku.
Plaan on
laieneda kõikidesse valdkondadesse
või maailma arenguvaldkondadesse
nagu kliima, ohustatud liigid, inimõigused,
sooline võrdõiguslikkus, energeetika, rahandus.
Kõikides erinevates sektorites on faktid
ja organisatsioonid proovivad
fakte puudutavaid teadmisi levitada.
Tegelikult olen ma hakanud neist osadega ühendust võtma,
näiteks WWF-iga, Amnesty Internationaliga ja UNICEF-iga.
Ning küsinud neilt, millised on nende lemmikfaktid,
mida avalikkus nende arvates ei tea.
Kogun need faktid kokku.
Kujutage ette pikka, umbes 250 faktist koosnevat nimekirja.
Teeme küsitluse ja selgub,
milles on teadmised kõige halvemad.
Saame lühikese nimerkirja
halbade tulemustega.
Nagu Hans meile näiteks tõi,
meil pole mingit muret halbade tulemuste
leidmisega.
Mida siis selle väikese pingereaga pihta hakata?
Sellest saab teadmiste tunnistus.
Üleilmne teadmiste tunnistus,
mida saab kasutada suures organisatsioonis,
koolis, ülikoolis või uudisteagentuuris,
näitamaks, et sa oled väärt üleilmsele teadlikkusele viitavat tunnistust.
Põhimõtteliselt tähendab see seda, et me ei palka inimesi,
kelle tulemused on nagu šimpansitel.
Loomulikult ei tuleks seda teha.
Seega, kui projekt õnnestub,
olete te 10 aasta pärast
intervjuul ja peate
selle hullu üleilmsete teadmiste vormi ära täitma.
Nüüd jõuame praktiliste nippide juurde.
Kuidas saaks teid saata edu?
Loomulikult on üks võimalus
istuda hilisõhtuti ja
õppida aruandeid lugedes
kõik faktid pähe.
Tegelikult ei lähe see kunagi nii.
Isegi Hans ei usu, et see aset leiab.
Inimestel pole seda aega.
Inimestele meeldivad otseteed ja otseteed on siin.
Peame intuitsiooni taas tugevuseks pöörama.
Peame suutma üldistada.
Nüüd näitan teile nippe,
mille käigus saavad väärarusaamadest
käibetõed.
Alustame esimesest väärarusaamast.
See on väga levinud.
Kõik muutub halvemaks.
Kuulsite küll. Mõtlesite ise ka nii.
Teine variant on mõelda, et enamik asju läheb paremaks.
Peate küsimusele vastama
ja te pole kindel. Peaksite pakkuma: „Läheb paremaks.“
Selge? Ärge valige halvemuse varianti.
Selle abil saate meie testides paremaid tulemusi.
(Aplaus)
See oli esimene.
On rikkad ja vaesed
ning lõhe suureneb.
Tegemist on kohutava ebavõrdsusega.
Jah, maailm on ebavõrdne,
kuid andmeid vaadates, on tegemist ühe küüruga.
Kui te pole kindel,
valige variant „enamik inimesi on kahe vahel.“
Selle abil vastate õigesti.
Järgmine eelarvamus on see,
et kõigepealt peavad riigid ja inimesed olema väga-väga rikkad,
et ühiskond saaks hakata arenema.
Et tüdrukud käiksid koolis ja ühiskond oleks loodusõnnetusteks valmis.
Ei, ei, ei. See on vale.
Vaadake. Seal, kus on keskel suur küür,
käivad tüdrukud juba koolis.
Kui te pole kindel, valige variant
„enamikus juba on nii“.
Variantide nagu elekter, koolis käivad tüdrukud jne puhul.
Need on kõigest käibetõed.
Seega loomulikult ei kehti need kõige kohta,
aga niimoodi saab üldistada.
Vaatame viimast.
Jah, see on hea näide –
haid on ohtlikud.
Jah, aga nad ei ole üleilmses statistikas
nii olulised.
Tegelikult kardan ma haisid väga.
Niipea, kui näen küsimust millegi kohta, mida kardan.
Näiteks maavärinate või teiste religioonide kohta või
võib-olla kardan ma terroriste või haisid.
Ükskõik, mis tekitab teis hirmu,
me eeldame, et liialdate selle probleemiga.
See on käibetõde.
Loomulikult on ka väga ohtlikke asju.
Haid tapavad väga väheseid. Nii tuleks mõelda.
Nende nelja käibetõe
abil vastaksite ilmselt paremini kui šimpansid,
kuna šimpansid ei suuda seda teha.
Nad ei oska selliseid reegleid üldistada.
Loodetavasti suudame teie elu muuta
ja saame šimpansitest paremad tulemused. Nõus?
(Aplaus)
See on süstemaatiline lähenemine.
Küsimus – on see oluline?
Jah, oluline on mõista vaesust,
äärmist vaesust ja seda, kuidas sellega võidelda,
ning kuidas saaksid tüdrukud koolis käia.
Kui taipame, et olukord maailmas paraneb, mõistame ka neid nähtusi endid.
Kas see on oluline kõigi teiste jaoks,
kes hoolivad selle mõõtkava rikastepoolsest osast?
Ma ütleksin, et jah. See on oluline
samal põhjusel.
Kui näete tänapäeva maailma faktipõhiselt,
siis võite mõista seda,
mis tulevikus sündima hakkab.
Läheme nende 1975. aasta kahe küüru juurde tagasi.
Mina sündisin sel aastal
ja ma valisin lääne.
See tähendab praeguseid EL-i riike ja Põhja-Ameerikat.
Vaatame nüüd, missugune on lääs
rikkuse mõttes võrreldes ülejäänutega.
Tegemist on inimestega, kes võivad endale
lubada lennukiga puhkusele minemist.
1975. aastal elas vaid 30%
neist väljaspool EL-i ja Põhja-Ameerikat.
Kuid see on muutunud, eks?
Kõigepealt vaatame muutusi, mis on aset leidnud praeguseni, 2014. aastani.
Tänapäeval on olukord 50:50.
Lääne domineerimine on praeguseks läbi.
See on tore. Mis siis järgmiseks juhtub?
Kas näete suurt küüru? Kas nägite, kuidas see liikus?
Tegin väikese katse. Läksin IMF-i, Rahvusvahelise Valuutafondi kodulehele.
Neil on järgmiseks viieks aastaks olemas SKP-l elaniku kohta põhinev prognoos.
Saan seda kasutada, et minna ajas viis aastat edasi.
Eeldades, et riikide sissetulekupõhine ebavõrdsus jääb samaks.
Tegin seda ja läksin veel kaugemale.
Kasutasin 5 aasta prognoosi samal kiirusel järgmise 20 aasta jaoks,
et katsetada, mis võib tegelikult juhtuda.
Liigume tulevikku.
2020. aastal on 57% lennuki kasutajatest mujalt kui läänest.
2025. aastal 63%.
2030. aastal 68% ja 2035. aastal on lääs rikkal tarbijaturul arvulises vähemuses.
Need on tulevikku suunatud, SKP-l elaniku kohta põhinevad ennustused.
73% rikastest tarbijatest elab väljaspool
Põhja-Ameerikat ja Euroopat.
Nii et jah, minu arvates tasub ettevõttel seda tunnistust kasutada,
veendumaks, et ta suudab tulevikus langetada faktipõhiseid otsuseid.
Suur tänu teile!
(Aplaus)
Bruno Giussani: Hans ja Ola Rosling!