Članak iz Yale Alumni Magazine -a
govori o priči Clyde Murphya,
crnca koji je bio član generacije 1970.
Njegova je priča uspješna.
Nakon Yale-a i pravne diplome s Columbie,
Clyde je proveo idućih 30 godina
kao jedan od najboljih američkih odvjetnika za ljudska prava.
Također je bio odličan muž i otac.
Ali usprkos njegovom uspjehu,
profesionalnom i osobnom,
Clydeova priča ima tužan završetak.
U 2010.,
u 62. godini života,
Clyde je umro od krvnog ugruška u plućima.
Clyde nije jedini koji je to doživio.
Mnogo njegovih crnih kolega s Yale-a
je također umrlo mlado.
Zapravo, članak ukazuje na to
da 41 godinu nakon diplomiranja na Yaleu,
crni članovi generacije 1970.
imaju stopu smrtnosti trostruko veću
od prosječnog studenta.
To je nevjerojatno.
Ameriku je nedavno probudila
vijest
o nenaoružanim crncima pretučenima od strane policije.
Još značajniji podatak je
da svakih 7 minuta,
u SAD-u preuranjeno umre 1 crna osoba.
To je preko 200 ljudi
koji umru svakoga dana,
a koji nebi umrli da je zdravlje crnih i bijelih ljudi jednako.
U posljednjih 25 godina
ja sam bio na misiji
da shvatim zašto je rasa
toliko bitna kada se radi o zdravlju.
Kada sam počeo svoju karijeru,
mnogi su jednostavno vjerovali da je to zbog rasnih razlika
u primanjima i obrazovanju.
Otkrio sam da, iako ekonomski status utječe na zdravlje,
tu postoji nešto više.
Naprimjer, pogledajmo očekivani životni vijek u dobi od 25 godina,
u dobi od 25 godina pojavljuje se petogodišnji jaz između crnaca i bijelaca.
A jaz u edukaciji između bijelaca i crnaca
je još veći od rasnog jaza.
U isto vrijeme, na bilo kojoj razini edukacije,
bijelci žive duže od crnaca.
Bijelci koji odustanu od srednje škole
žive 3.4 godine duže od njihovih crnih kolega,
a jaz je još veći
među diplomantima.
Ono što najviše iznenađuje
je to što bijelci sa završenom srednjom školom
žive dulje od crnaca s diplomom
ili s većim stupnjem obrazovanja.
Pa zašto je rasa tako duboko povezana sa zdravljem?
Što još osim obrazovanja i dohotka
može utjecati na to?
U ranim 1990-ima
trebao sam napisati recenziju jedne nove knjige
o zdravlju crnaca u Americi.
Bio sam iznenađen svakim
od ukupno 25 poglavlja
koji su govorili o tome
kako je rasizam ono što škodi zdravlju crnaca.
Svi ti istraživači
su tvrdili da je rasizam faktor koji nepovoljno utjele na crnce,
ali nisu imali dokaza za to.
Meni to nije bilo dovoljno.
Nekoliko mjeseci poslije,
bio sam govornik jedne konferencije u Washingtonu, DC,
na kojoj sam rekao da je jedan od prioriteta tog istraživanja
dokumentirati načine na koji rasizam može utjecati na zdravlje.
Jedan gospodin, bijelac, koji je stajao u publici
rekao je da, iako se slaže samnom da je rasizam važan,
rasizam ne može biti izmjeren.
"Mjerimo samopoštovanje", rekao sam.
"Nema razloga
zašto nebi mogli mjeriti rasizam ako se posvetimo tome."
I tako sam se posvetio tome
te razvio 3 mjere.
Prva je mjerila iskustvo diskriminacije,
kao naprimjer neopravdano dobivanje otkaza ili zaustavljanje od strane policije.
Ali diskriminacija je također prisutna u mnogo manjim i suptilnijim oblicima,
pa tako moja druga mjera, koja je dobila naziv Mjera Svakodnevne Diskriminacije,
mjeri 9 stavaka
koje mjere iskustva
kada su pojedinci tretirani s manjom ljubaznošću od drugih,
kada im je u restoranima i dućanima pružena lošija usluga nego drugima,
ili kada se ljudi ponašaju kao da vas se boje.
Ova mjera prikazuje
načine na koje su dostojanstvo i poštovanje
ljudi koje društvo ne cijeni
narušeni na dnevnoj bazi.
Istraživanje je pokazalo
da su veće razine diskriminacije
povezane s povećanim rizikom od mnogih bolesti,
od krvnog tlaka i pretilosti
do raka dojke i srčanih bolesti
te čak preuranjene smrtnosti.
Nevjerojatno je da su neki efekti primjećeni u vrlo ranoj dobi.
Na primjer, jedno istraživanje mladih crnaca
pokazalo je da su oni koji su prikazali veće razine diskriminacije kao tinejdžeri
imali veće razine hormona stresa,
krvnog tlaka
i težine u dobi od 20 godina.
Međutim,
stres izazvan diskriminacijom
je samo jedan aspekt.
Diskriminacija i rasizam
utječu na zdravlje i na druge načine.
Na primjer, diskriminacija prisutna u zdravstvu.
U 1999., "National Academy of Medicine"
zatražila me da sudjelujem u povjerenstvu
koje je došlo do otkrića, baziranom na znanstvenim dokazima,
da crnci i druge manjine
primaju lošiju zdravstvenu njegu od bijelaca.
To je bilo prisutno tijekom bilo kakve medicinske njege,
od onih najjednostavnijih
do tehnološki najprofinjenijih.
Jedno objašnjenje za to
je fenomen nazvan "implicitna pristranost"
ili "nesvjesna diskriminacija."
Istraživanje socijalnih psihologa desetljećima je
indiciralo da, ukoliko netko ima negativne stereotipe
o određenoj grupi u svojoj podsvijesti,
prilikom susreta s nekim iz te grupe
diskriminirat će tu osobu.
Tretirat će ih drugačije,
što je nesvjesan proces. Automatski proces.
Suptilan, ali normalan proces,
i događa se čak i onima koji imaju najbolju namjeru.
Ali što sam dublje kopao
po utjecajima rasizma na zdravlje,
efekti su postajali podmukliji.
Postoji institucijska diskriminacija,
koja podrazumijeva diskriminaciju
koja se javlja u djelovanju socijalnih institucija.
Podjela četvrti na temelju rase,
koje je dovelo do crnaca i bijelaca koji žive u potpuno različitim četvrtima
je klasičan primjer institucijalnog rasizma.
Jedna od Američkih najbolje čuvanih tajni
je da je podjela četvrti
tajni izvor
rasne nejednakosi u Sjedinjenim Državama.
U Americi, područje u kojem živite
određuje vaše mogućnosti
edukacije, zaposlenja,
stambene te čak mogućnosti zdravstvene njege.
Jedno istražvanje 171 grada Sjedinjenih Država
došlo je do zaključka da ne postoji nijedan grad
gdje bijelci i crnci žive u jednakim uvjetima,
i da je najgore urbano područje u kojem bijelci žive
znatno bolje od prosječnih crnačkih zajednica.
Drugo istraživanje je pokazalo
da, ako eliminiramo statističku
podjelu četvrti,
među crncima i bijelcima više nema razlike u primanjima,
obrazovanju i nezaposlenosti,
te se smanjuje razlika između crnih i bijelih samohranih majki
za dvije trećine,
sve to pod utjecajem podjele.
Također sam naučio
kako negativni stereotipi
i percepcije crnaca u našoj kulturi
doslovno stvaraju i održavaju
i institucijsku i individualnu diskriminaciju.
Grupa istraživača stvorila je bazu podataka
koja sadrži knjige,
časopise i članke
koje prosječan fakultetsko-obrazovan Amerikanac pročita tijekom svog života.
Omogućava nam da pogledamo tu bazu
i vidimo kombinacije riječi kako ih vide Amerikanci
tijekom svog razvoja unutar društva.
Kada se riječ "crnac" pojavi u američkoj kulturi,
koje riječi se pojavljuju uz nju?
"Siromašan,"
"nasilan,"
"pobožan,"
"lijen,"
"veseo,"
"opasan."
Kada se pojavi "bijelac,"
riječi koje se pojavljuju uz nju su
"imućan,"
"napredan,"
"konvencionalan,"
"tvrdoglav,"
"uspješan,"
"obrazovan."
I onda kada policajac
pretjerano reagira kada vidi nenaoružanog crnog muškarca
i doživi ga kao agresivnog i opasnog,
to ne mora značiti da se radi o inherentno lošem policajcu.
Možda se jednostavno radi
o normalnom Amerikancu
koji je odraz onoga čemu je bio izložen
tijekom odgoja
u ovom društvu.
Iz mog osobnog iskustva,
vjerujem da nečija rasa
ne mora odrediti nečiju sudbinu.
Doselio sam u Sjedinjene Države
s Karipskih otoka Svete Lucija
u kasnim 1970-ima
s ciljem višeg obrazovanja,
i u posljednjih 40 godina,
dobro mi ide.
Imam obitelj koja me podržava,
naporno radim,
dobro mi ide.
Ali mi je bilo potrebno više da postanem uspješan.
Dobio sam stipendiju za manjine od Sveučilišta u Michiganu.
Da. Ja sam dijete afirmativne akcije.
Bez afirmativne akcije,
ja nebi bio ovdje.
Ali u posljednjih 40 godina,
crnci u Americi bili su manje uspješni od mene.
U 1978., crna kućanstva u Sjedinjenim Državama
zaradila su 59 centi za svaki zarađeni dolar koji su bijelci zaradili.
U 2015.,
crne obitelji i dalje zarađuju 59 centi
za svaki zarađeni dolar prihoda koji zarade bijele obitelji,
i rasni jaz u bogatsvu je još više zadivljujući.
Za svaki dolar bogatstva koji posjeduju bijelci,
crne obitelji imaju 6 penija, a Latinoamerikanci 7 penija.
Činjenica je da,
rasizam
stvara namješten sustav
koji sistematski oduzima prednost nekim rasnim grupama u Sjedinjenim Državama.
Da citiram Platona,
ništa nije toliko nepošteno
kao jednako tretiranje nejednakih ljudi.
I zato sam se ja posvetio
ukidanju rasizma.
Duboko cijenim činjenicu
da stojim na ramenima
onih koji su žrtvovali svoje živote kako bi otvorili vrata
kroz koja sam ja prošao.
Želim osigurati da ta vrata ostaju otvorena
i da svi mogu proći kroz njih.
Robert Kennedy je rekao,
"Svaki put kada se muškarac", ili žena ja bih dodao,
"zauzme za neki ideal
ili poboljšanje sudbina drugih
ili napad na nepravdu,
on šalje naprijed mali val nade,
koji mogu sagraditi struju
koja može oboriti najsnažnije zidove tlačenja i otpora."
Danas sam optimističan
jer sam diljem Amerike,
vidio te valove nade.
Zdravstveni centar u Bostonu
u medicinski tim dodao je odvjetnike
kako bi liječnici mogli unaprijediti zdravlje svojih pacijenata
tako što se pacijenti mogu obratiti odvjetnicima za svoje nemedicinske potrebe.
Sveučilište Loma Linda osnovalo je odjel
u blizini San Bernardina
koji, uz medicinsku njegu,
pruža i poslovne vještine
i treninge
pretežito za manjine, članove društva s manjim prihodima
kako bi dobili vještine potrebne za dobivanje pristojnog posla.
U Chapel Hillu, u Sjevernoj Karolini,
Početnički projekt je shvatio
kako osigurati smanjeni rizik od srčanih bolesti
za crnce u 30-ima
pružanjem usluga kvalitetnih dječjih vrtića
od rođenja do pete godine starosti.
U post-školskim centrima ciljem Sjedinjenih Država,
Wintley Phipps i US Dream Academy
ruše zatvoreni krug
pružanjem visokokvalitetnog akademskog obogaćenja i mentorstva
djeci zatvorenika
i djeci koja zaostaju u školi.
U Huntsville-u u Alabami,
Sveučilište Oakwood,
povijesno crna institucija,
pokazuje nam kako možemo poboljšati zdravlje mladih crnaca
uključivanjem procjene zdravlja
u orijentaciju brucoša
i davanjem potrebnih sredstava tim studentima
kako bi mogli donositi zdrave odluke
te pružanjem godišnjih zdravstvenih prijepisa
kako bi mogli pratiti svoj napredak.
A u Atlanti, u Georgi,
posebno sagrađene zajednice su izbrisale negativne efekte segregacije
transformacijom kriminalnog,
drogom povezanog stambenog projekta
u stambenu oazu različitog dohotka,
akademskog performansa,
wellnesa
i pune zaposlenosti.
Naposljetku,
imamo Devine riješenje.
Profesorica Patricia Devine
sa Sveučilišta u Wisconsinu
pokazala nam je kako možemo napasti
naše skrivene sklonosti direktno
i efektivno ih smanjiti.
Svatko od nas
može biti val nade.
To neće uvijek biti lako,
ali bivši vrhovni sudac Thurgood Marshall
rekao je, "Ne smijemo se pomiriti.
Ne smijemo se pomiriti s ravnodušnošću.
Ne smijemo se pomiriti s apatijom.
Ne smijemo se pomiriti s mržnjom i nepovjerenjem.
Ne smijemo se pomiriti
jer Amerika može bolje od toga,
jer Amerika nema drugog izbora nego biti bolja od toga.
Hvala Vam.
(pljesak)