Ma egy forradalomról
fogok önöknek beszélni.
A kommunikáció forradalmáról,
a tudományos megfigyelés forradalmáról.
Ezzel a forradalommal válunk
a kutyák legjobb barátaivá
és kezdünk igazán úgy rájuk nézni,
ahogyan megérdemlik:
mint a legjobb barátainkra.
Látni fogják, a kutyakiképzés hogyan
képes fejleszteni a kapcsolataikat,
és nem csak kutyákkal.
Az eszközeink és a tudásunk már megvannak,
és az egész világon ez történik.
Képzelje el:
Hazamegy egy hosszú, végigdolgozott nap,
bosszantó főnök,
véget nem érő dugó után,
és ahogy hazaér, a szentélyébe,
kinyitja az ajtót, majd ahelyett,
hogy a béke és csend pillanata fogadná,
a kutyája lerohanja a bejáratnál,
felugrál, ugat, ugrándozik
és halálra szereti –
nem a legörömtelibb üdvözlés, igaz?
Hogyan reagálunk?
Mérgesek leszünk? Kiabálunk? Felemeljük a térdünket?
Az, hogy így reagálunk,
türelmetlenségből, dühből vagy félreértésből,
nagyon is érthető.
Félreértésből, mert a világ nagy része
úgy tekint a „nem kívánt viselkedésre”
mint dominancia alapú viselkedésre,
hatalmi harcokra,
ahol a kutya megpróbál legyőzni
és uralni minket.
A kutya viselkedésének ezzel a
félreértelmezésével meggyőztek minket,
kutyabarátokat, hogy a kapcsolatunk
a kutyáinkkal hatalmi harcon alapul,
és a kutyáink érdekében
meg kellene nyernünk a csatát,
határozottan kezelve legjobb barátunkat.
Meg kellett őket büntetnünk,
le kellett igáznunk, kiabálni velük
és akár bántani is őket
a képzés nevében.
Pelle, gyere!
Ül
Fekszik
Ügyes kutya!
Ő itt Pelle. A neve azt jelenti, csoda.
Annak ellenére, hogy ő egy csodakutya,
még Pellének is meg kellett tanulnia,
hogy van jobb mód kimutatni
és megszerezni a figyelmet attól, hogy felugráljon rám.
Szeretem, hogy izgatott, hogy lát
de nem szeretem, ha lerohannak,
még szeretetből sem.
Így tehát megtanulta, hogy a legjobb mód,
hogy megszerezze a figyelmet, amit akar,
ha jön és leül elém
és vár.
Szintén megtanulta,
hogy a figyelemre megéri várni.
Ügyes vagy, Pelle!
A lényeg, hogy jobban
kéne tudnunk,
amit a tudomány évtizedekkel ezelőtt bizonyított nekünk:
a kutyák nem dominancia által vezérelt lények!
Miért tanítjuk akkor úgy őket továbbra is,
mintha azok lennének?
De néhányunk nem értékeli a kutyaszőrt
a kanapén és szeretné, ha a kutya
nem ülne rá.
Meg kell értenünk,
hogy amikor a kutya a kanapéra ül,
nem azért csinálja, mert ez fejezi ki
az irányítást,
ez mutatja, hogy ő uralkodik
a nappalink fölött,
hanem mert ez a leginkább
kényelmes hely a fekvéshez.
Emiatt vette meg a kanapét
elsősorban!
Így ha egyszer megértjük,
hogy a kutya csak egy kellemes, meleg
kényelmes helyet akar, ahol mellettünk pihenhet.
Pelle, helyedre.
Ügyes kutya!
Akkor képesek vagyunk tanítani
és megerősíteni a kutyát,
jutalmazni azért,
ha azon a kellemes, meleg, puha,
kényelmes helyen pihen mellettünk.
A kutyáknak szabályokra
és határokra van szükségük,
de hogyan csináljuk?
Egy remek példa, amivel
a viselkedéskutató, Kathy Sdao
magyarázza, mi történik általában, ha az
emberek próbának határokat szabni:
Mondjuk el kell jutnia valahová,
szóval leint egy taxit, beszáll,
bezárja az ajtót, becsatolja az övét,
és azt mondja a sofőrnek:
„Ne vigyen Tel-Avivba,
ne vigyen Jeruzsálembe,
és Haifába se”.
Gondolja, a taxisofőrnek
lesz ötlete, hogy
mit akar, hová vigye?
Természetesen a sofőr nyilvánvaló kérdése
az lenne: „Hová akar menni?”
A kutyák pont ilyenek,
azt akarják, hogy elmondjuk nekik,
mit szeretnénk, hogy csináljanak,
valójában kétségbeesetten várnak
az útmutatásunkra.
Olyan egyszerű, mikor elmondjuk az embereknek,
mit akarunk,
és aztán megkapjuk, amit akarunk.
Az emberek nem különböznek:
Van ez a barátnőm,
nem fogok neveket említeni,
de volt egy barátja,
és vagy egy éve találkozgattak,
a dolgok kezdtek komolyra fordulni,
de a fiúnak volt egy tulajdonsága,
ami őrületbe kergette:
a srác rendelkezett a hihetetlen képességgel,
hogy teljesen ignorálja, ha rendetlen a ház.
Úgy értem, szennyes mindenhol,
a mosogatót elárasztják az edények,
dolgok az asztalon – a munkák.
Az őrületbe kergette,
emiatt veszekedtek
állandóan.
Aztán belefáradva a harcba,
a lány úgy döntött, kipróbál egy más megközelítést.
Az enyémet.
Elkezdett viselkedéseket rögzíteni,
amiket meg akart tartani,
eleinte apróságokat,
amikor beletette
a zokniját a szennyestartóba,
amikor elmosogatott egy csészét.
Olyasmikkel jutalmazta a viselkedéseket,
amiket a fiú szeretett:
egy ölelés, mozi,
bármivel, ami boldoggá tette.
A ház egyre tisztább lett
és kevésbé rendetlen,
ami csodálatos volt!
De ami igazán meglepte, az
a kapcsolatukra gyakorolt hatása volt.
Elkezdte észrevenni,
amiket a fiú jól csinált,
és azon kapta magát, hogy jobban szereti.
Ma boldog házasok.
És azok, akik itt végeztek
a Marker Training intézetben Izraelben,
Nuvi Carmel vezetésével,
ugyanezt tanúsítják:
ahogy megtanultak kutyákat képezni,
teljesen megváltoztatta a nézőpontjukat,
nem csak a kiképzés világában,
hanem mindenhol: a kapcsolatukban
a társukkal, a szüleikkel,
a szomszédaikkal, a gyerekeikkel.
Abbahagyták, hogy azt figyeljék,
mit csinálnak mások rosszul, és elkezdték
azt látni, amit jól csináltak.
És ez alapvetően a trükk:
arra a viselkedésre figyelni, amit meg akar tartani
és ösztönözni,
és segíteni a másikat –
legyen akár kutya vagy személy vagy
bármilyen élőlény –, hogy megtanulja felajánlani.
Ez az, amiről a forradalom szól:
segíteni nekik tanulni.
Egyszerűen hangzik elméletben ugye?
De mi van a szélsőséges esetekkel?
Térjünk vissza a kutyákra.
Van egy jellemző példa,
ami sok házban megtörténik:
Vegyünk egy tíz hónapos
golden retriever keveréket, Keilát.
Keila a jellegzetes házi kutya:
örül a figyelemnek, szereti ha simogatják,
szereti a gyerekeket.
A probléma akkor kezdődik,
amikor étel vagy csont van körülötte.
Bármikor közeledik valaki
hozzá és a csontjához,
a kutya ideges lesz és morog.
Aszerint, amit elhitettek velünk,
ha át akarjuk venni az irányítást egy morgó kutya fölött
és uralni akarjuk a helyzetet,
meg kell őket büntetnünk
minden alkalommal, ha hasonló módon viselkednek.
Fel kell emelnünk a hangunkat,
azt kell kiabálnunk: „Fejezd be Keila, rossz kutya vagy!”
De valóban rossz kutya Keila?
Az igazság az, hogy csak ijedt kutya,
aki megrettent a lehetőségtől,
hogy valaki elveszi az ételét
vagy a csontját.
Régebben
büntettük volna a morgást,
valójában a tünetet,
de a Marker Trainingben
a probléma okát akarjuk kezelni,
az érzelmet, ami a viselkedés mögött van.
Ha Keila beszélné a nyelvünket,
könnyű lenne –
„Hé Keila, ne aggódj,
nem vesszük el a cuccod,
minden rendben!”
De nem beszéli.
Tehát kommunikáljunk vele
azon a módon, ahogy megérti.
Tanítsuk meg neki, hogy nincs mitől félnie.
Klasszikus kondicionálást fogunk alkalmazni Keila tanítására:
minden esetben, mikor közel vagyunk hozzá
és a csontjához,
adunk neki valami jó dolgot.
Jó dolgok történnek,
és nem veszünk el semmit.
Aztán nemsokára Keila várni kezdi,
hogy közeledjünk hozzá,
és a morgás megszűnik.
De ami a legfontosabb: a félelem is.
Milyen könnyű ez, ha jól csináljuk.
Annyira egyszerű erőszak nélkül.
Csak józan ész kell hozzá, annyira egyértelmű.
Akkor hogyhogy még mindig alkalmazzák az erőszakot
mint kiképzési módszert?
Igazság szerint az ismeretek hiánya miatt.
És azzal kapcsolatos tévhitek miatt,
mi motiválja valójában a kutyát.
És ez az, amin itt mind változtatni akarunk.
Az a lényeg a kutyákkal,
hogy folyamatosan tanulnak,
tanulnak tőlünk, rólunk.
És ha ilyen csodálatos módon
képesek tanulni, nem tartozunk-e nekik
azzal, hogy felelősséget vállalunk
és megfelelő módon tanítjuk őket?
A forradalom folyamatban van.
Kutyabarátok világszerte
jobb módot találtak arra, hogy
konstruktív kommunikációt hozzunk létre
tanulónkkal,
hogy olvassuk a testbeszédét,
kutatásokra támaszkodva, melyek segítenek,
hogy jobban megértsük a kutyákat,
így tudunk segíteni nekik, hogy
jobban megértsenek minket.
És azoknak, akik rátaláltak erre az útra,
csodálatosak az eredményeik!
Az álom, hogy egy kutyával éjünk együtt,
nem rémálom többé – nem kell többé
folyamatosan éber „falkavezérnek” lennünk,
aki örökké harcol az irányításért.
A módszer visszahozza a békét és szeretet
az otthonainkba,
ahogy arra csak a kutyák képesek.
A forradalom zajlik, miközben beszélünk.
Megvannak az eszközeink és a tudásunk.
Elkezdheti egyedül is.
A házastársával, kutyájával, gyerekével,
kicsiben kezdje és meglátja,
hatalmas változások jönnek.
A kutyáink megérdemlik. Ahogy mi is.
Köszönöm.