Mjesečnice.
Krv.
Menstruacija.
Odvratno.
Tajna.
Skriveno.
Zašto?
Prirodan biološki proces
kroz koji prolazi svaka žena i djevojka svaki mjesec
tijekom gotovo polovice svog života.
Fenomen koji je toliko bitan
da preživljavanje i nastavak naše vrste ovisi o njemu.
No, za nas je to ipak tabu.
Neugodno nam je govoriti o njemu.
Za vrijeme mojih prvih mjesečnica
rečeno mi je da to tajim od ostalih,
čak i od oca i brata.
Kasnije kad se to poglavlje pojavilo u udžbenicima,
nastavnica iz biologije ga je preskočila.
(Smijeh)
Znate li što sam naučila iz toga?
Naučila sam da je zaista sramotno govoriti o tome.
Naučila sam se sramiti svoga tijela.
Naučila sam ostati nesvjesna mjesečnica
kako bih ostala pristojna.
Istraživanja u raznim dijelovima Indije
pokazuju da tri od deset djevojaka ne znaju za menstruaciju
za vrijeme svojih prvih mjesečnica.
U nekim dijelovima Rajasthana
devet od deset djevojaka ne zna za nju.
Iznenadila bi vas činjenica
da većina djevojčica s kojima sam razgovarala,
a koje nisu znale za mjesečnicu za vrijeme svojih prvih menstruacija,
misli da ima rak krvi
i da će uskoro umrijeti.
Higijena za vrijeme menstruacije jako je važan faktor rizika
za infekcije reproduktivnog trakta.
No, u Indiji tek 12 % djevojaka i žena
ima pristup higijenskim načinima brige o svojim mjesečnicama.
Ako malo razmislite, to znači da
88% djevojaka i žena na nehigijenske načine brine o svojim mjesečnicama.
Ja sam bila jedna od njih.
Odrasla sam u Garhwi, malom gradiću u Jharkhandu,
gdje je i kupovanje uloška bilo sramotno.
Kad sam počela dobivati mjesečnice,
koristila sam krpe.
Nakon svake upotrebe, oprala bih ih i ponovno koristila.
Čuvala sam ih
tako što sam ih spremila na mračno i vlažno mjesto
kako nitko ne bi saznao da imam menstruaciju.
Krpe su postale grube zbog učestalog pranja,
pa sam često od njih dobivala osipe i infekcije.
Nosila sam ih pet godina sve dok nisam otišla iz tog grada.
Mjesečnice su mi donijele još jedan problem
društvena ograničenja
koja se nameću djevojkama i ženama za trajanja mjesečnice.
Mislim da ste svi toga svjesni,
ali navest ću ih za vas koji ne znate za njih.
Nisam smjela jesti ili dirati kisele krastavce.
Nisam smjela sjediti na kauču ili na krevetu drugog člana obitelji.
Morala sam prati plahte nakon svake mjesečnice,
čak i kad nisu bile prljave.
Nisam bila dovoljno čista,
pa nisam smjela dirati ili štovati bilo kakav predmet od religijskog značaja.
Ispred hramova stoje znakovi
kojima se zabranjuje ulaz djevojkama i ženama koje imaju menstruaciju.
Ironično je to
što uglavnom starije žene
nameću takva ograničenja na mlađe djevojke u obitelji.
One su odrasle prihvaćajući takva ograničenja kao pravila.
Kako nitko ne poduzima ništa,
mitovi i zablude
prenose se s generacije na generaciju.
Dok sam radila na ovom području,
čak sam čula
kako djevojke odvojeno jedu i peru svoje suđe.
Ne smije se kupati dok im mjesečnica traje,
a u nekim kućanstvima odvojene su od drugih članova obitelji.
Oko 85 % djevojaka i žena u Indiji
slijedi jedan ili više ograničavajućih običaja svaki mjesec.
Zamislite kakav to učinak ima
na samopoštovanje i samopouzdanje mlade djevojke.
Kakve psihološke traume zadaje,
utječući na njezinu osobnost,
akademski uspjeh
i svaki drugi aspekt odrastanja za vrijeme njezinih godina razvijanja?
Revno sam pratila te običaje 13 godina,
sve dok razgovor s Tuhinom, mojim partnerom,
nije zauvijek promijenio moje viđenje menstruacije.
G. 2009. Tuhin i ja bili smo diplomski studenti dizajna.
Zaljubili smo se
i bilo mi je ugodno raspravljati s njim o mjesečnicama
jer je on o njima znao malo.
(Smijeh)
Iznenadilo ga je to što imamo bolne grčeve
i krvarimo svaki mjesec.
(Smijeh)
Da.
Bio je potpuno šokiran
ograničenjima koja se nameću ženama i djevojkama dok menstruiraju
od strane njihovih obitelji i društava.
Kako bi mi pomogao s grčevima
na internetu je istraživao o menstruaciji.
Kad je sa mnom podijelio svoja saznanja,
shvatila sam koliko malo znam o tome.
Ispostavilo se da su mnoga moja vjerovanja tek mitovi.
Tad sam se zapitala:
ako smo mi, educirani ljudi,
toliko pogrešno informirani o tome,
vjerojatno postoje i milijuni drugih djevojčica koje su u istoj situaciji.
Kako bih proučavala,
odnosno bolje razumjela problematiku,
provela sam jednogodišnje istraživanje o manjku svijesti o menstruaciji
i njezinom glavnom uzroku.
Iako se vjeruje
da su neinformiranost i zablude o mjesečnici ruralni fenomen,
istraživanjem sam otkrila
da je to i urbani fenomen
te se javlja i među obrazovanom urbanom klasom.
Razgovarajući s mnogim roditeljima i učiteljima,
otkrila sam da mnogi zapravo žele informirati djevojke o mjesečnicama
prije nego što ih počnu dobivati.
Ali
ni sami nisu znali kako.
Budući da je to tabu-tema,
sramotno im je govoriti o tome.
U današnje vrijeme djevojke dobivaju prvu mjesečnicu u 6. i 7. razredu,
ali naš obrazovni kurikulum
uči djevojke o njima tek u 8. razredu i u 1. razredu srednje škole.
Budući da je to tabu-tema,
profesori još uvijek jednostavno preskaču tu temu.
Škola ne uči djevojke o mjesečnicama,
roditelji ne pričaju o njima.
Što s djevojkama?
Prije dva desetljeća i danas --
baš se ništa nije promijenilo.
Ova sam otkrića podijelila s Tuhinom i zapitali smo se:
možemo li stvoriti nešto
što bi pomoglo djevojkama da same shvate mjesečnicu -
nešto što bi pomoglo roditeljima i učiteljima
da bez srama o njima razgovaraju s djevojkama.
Za istraživanja
prikupila sam puno priča.
Priče o iskustvima djevojaka o mjesečnicama.
Te su priče zainteresirale djevojke
da razgovaraju o mjesečnicama u svojim užim krugovima.
To smo i htjeli.
Htjeli smo nešto što će u djevojkama probuditi znatiželju
i natjerati ih da uče o tome.
Htjeli smo iskoristiti ove priče da djevojke učimo o mjesečnicama.
Odlučili smo stvoriti strip
u kojem likovi iz crtića glume ove priče
i uče djevojke o mjesečnici na zanimljiv način.
Djevojke u različitim fazama puberteta
predstavljaju tri različita lika.
Pinki, koja još nije dobila mjesečnicu,
Jiya, koja će je dobiti za vrijeme knjige,
i Mira, koja je već neko vrijeme dobiva.
Imamo i četvrtog lika - Priyu Didi.
Kroz nju djevojke uče o različitim aspektima odrastanja
i o menstrualnoj higijeni.
Dok smo pisali knjigu, pazili smo
da nijedna ilustracija ne bude neprihvatljiva ni na koji način
i da je kulturološki prihvatljiva.
Za vrijeme testiranja prototipa, otkrismo da se knjiga djevojkama jako sviđa.
Čitale su je sa zadovoljstvom
i samostalno učile o mjesečnicama.
Roditeljima i učiteljima bilo je ugodno o mjesečnicama govoriti
djevojkama pomoću knjige,
a nekada je knjiga bila zanimljiva i dječacima.
(Smijeh)
(Pljesak)
Strip je pomogao u stvaranju okruženja
u kojem menstruacija više nije tabu-tema.
Mnogi volonteri iskoristili su ovaj prototip kako bi učili djevojke
i organizirali radionice o svijesti o menstruaciji u 5 indijskih država.
Jedan volonter iskoristio je ovaj prototip za učenje mladih redovnika
u samostanu u Ladakhu.
Konačna verzija knjige "Menstrupedija Strip"
objavljena je rujnu prošle godine.
Dosad je
više od 4 000 djevojaka poučeno koristeći ovu knjigu u Indiji i --
(Pljesak)
Hvala vam.
(Pljesak)
I deset različitih država.
Knjiga se stalno prevodi
i surađujemo s lokalnim organizacijama
kako bi ova knjiga bila dostupna u različitim državama.
Petnaest škola u različitim dijelovima Indije
ovu su knjigu uvrstili u školski kurikulum
kako bi poučavali djevojke.
(Pljesak)
Očarana sam time kako su se volonteri,
pojedinci, roditelji, učitelji, ravnatelji
udružili
i proširili svijest o mjesečnici u vlastitim zajednicama
te osigurali da djevojke na vrijeme uče o njoj
i na taj način ovo prestane biti tabu-tema.
Sanjam o budućnosti u kojoj mjesečnica neće biti kletva
niti bolest,
već dobrodošla promjena u životu mlade djevojke.
I htjela bih --
(Pljesak)
Završila bih ovaj govor
malom zamolbom za sve prisutne roditelje.
Dragi roditelji,
ako se vi sramite svojih mjesečnica,
sramit će ih se i vaše kćeri,
stoga, molim vas, budite pozitivni po ovom pitanju.
(Smijeh)
Hvala vam.
(Pljesak)