מחזור.
דם.
וסת.
מגעיל.
סודי.
מוחבא.
מדוע?
תהליך ביולוגי טבעי
שכל נערה ואשה עוברת בכל חודש,
במשך כמחצית מהחיים שלה.
תופעה שהיא כה משמעותית
עד שההישרדות והרביה של המין האנושי תלויים בה.
ועדיין אנחנו מתייחסים אליה כטאבו.
אנחנו חשים מבוכה ובושה לדבר על זה.
כשקיבלתי מחזור בפעם הראשונה
אמרו לי לשמור את זה בסוד מהאחרים
אפילו מאבא שלי ואח שלי.
מאוחר יותר, כשהפרק הזה הופיע בספרי הלימוד שלנו
המורה שלנו לביולוגיה דילגה על הנושא.
(צחוק)
אתם יודעים מה למדתי מזה?
למדתי שזה ממש מביש לדבר על זה.
למדתי להתבייש בגוף שלי.
למדתי להמשיך לא לשים לב למחזור שלי
כדי להישאר "מהוגנת".
מחקר באזורים שונים של הודו
מראה ששלוש מתוך כל עשר נערות לא יודעות מה זה וסת
כשהן מקבלות מחזור בפעם הראשונה.
ובאזורים מסוימים של רג'יסטאן
המספר הזה מגיע אפילו לתשע מתוך עשר נערות שאינן יודעות דבר.
אולי תופתעו לשמוע
שרוב הנערות ששוחחתי איתן
שלא ידעו כלום על הווסת בזמן המחזור הראשון שלהן
חשבו שיש להן "סרטן דם"
ושהן עומדות למות בקרוב.
היגיינה בזמן מחזור היא גורם סיכון בעל חשיבות מכרעת
בזיהומים במערכת הרביה.
אבל בהודו, רק ל-12 אחוז מהנערות והנשים
יש גישה לדרכים היגייניות לטפל במחזור שלהן.
אם תעשו את החישוב
88 אחוז מהנערות והנשים משתמשות באמצעים לא היגייניים לטפל במחזור שלהן.
אני הייתי אחת מהן.
גדלתי בעיירה קטנה בשם גארווה, בג'הרקאנד
מקום שבו אפילו לקנות תחבושת היגיינית נחשב לדבר מבייש.
כך שכאשר התחיל לי המחזור
התחלתי עם שימוש בסחבות.
אחרי כל שימוש הייתי מכבסת אותן ומשתמשת שוב.
אבל כדי לאחסן אותן
הייתי מחביאה ושומרת אותן במקום חשוך ולח
כך שאף אחד לא ידע שאני במחזור.
בגלל הכביסות החוזרות הסחבות הפכו למחוספסות,
ולעיתים תכופות סבלתי מפריחות וזיהומים בגלל השימוש בהן.
השתמשתי באלו במשך חמש שנים עד שעזבתי את העיירה הזו.
עוד סוגיה שהמחזור הביא לחיי
הוא של ההגבלות החברתיות
שנכפות על נערות ונשים בזמן המחזור החודשי.
אני חושבת שאתם ודאי מודעים לזה,
אבל אני עדיין אציין אותן עבור המעטים מכם שאינם מודעים.
לא הורשיתי לגעת או לאכול חמוצים.
לא הורשיתי לשבת על הספה או על המיטה של חלק מבני המשפחה.
הייתי צריכה לכבס את הסדין שלי אחרי כל מחזור,
אפילו אם הוא לא היה מוכתם.
נחשבתי ל"טמאה"
ונאסר עלי להתפלל או לגעת בכל חפץ שיש לו חשיבות דתית.
אתם תראו תמרורים מחוץ למקדשים
שאוסרים על הכניסה של נשים ונערות במחזור.
באופן אירוני,
מרבית הזמן זו האשה המבוגרת יותר
שכופה את ההגבלות האלו על נשים צעירות במשפחתה.
אחרי הכל, הן התבגרו תוך שהן מקבלות את ההגבלות האלו כנורמות.
ובהיעדר כל התערבות
אלו הם המיתוסים והתפיסות המוטעות
שנפוצים מדור לדור.
במשך השנים שאני עובדת בתחום הזה
יצא לי להיתקל אפילו בסיפורים
בהם נערות צריכות לאכול ולשטוף את הכלים שלהן בנפרד.
אסור להן להתקלח בזמן המחזור,
ובבתים מסוימים הן אפילו מבודדות מבני משפחה אחרים.
בערך 85 אחוז מהנערות והנשים בהודו
מקיימות מנהג מגביל אחד או יותר בתקופת המחזור שלהן בכל חודש.
אתם יכולים לדמיין מה זה עושה
להערכה העצמית ולבטחון העצמי של נערה צעירה?
לטראומה הפסיכולוגית שזה מסב,
להשפעה על האישיות שלה,
על ההישגים הלימודיים שלה,
ולכל הבט אחר של התבגרות בשנים המוקדמות, המעצבות האלו?
אני מילאתי באדיקות את כל המנהגים המגבילים האלו במשך 13 שנה,
עד שדיון עם בן הזוג שלי, טוהין,
שינה את התפיסה שלי את הוסת לתמיד.
בשנת 2009, טוהין ואני השלמנו לימודי עיצוב.
התאהבנו זה בזו
והרגשתי נוח לדבר איתו על המחזור שלי.
טוהין ידע מעט מאד על המחזור.
(צחוק)
הוא נדהם לגלות שנערות חוטפות התכווצויות כואבות
ושאנחנו מדממות בכל חודש.
(צחוק)
כן..
הוא היה לגמרי בשוק כשגילה
על ההגבלות שנכפות על נשים ונערות בזמן מחזור
על ידי המשפחות שלהן והחברה שלהן.
כדי לעזור לי עם ההתכווציות שלי
הוא נכנס לאינטרנט ולמד עוד על המחזור.
כשהוא חלק את הממצאים שלו איתי
אני הבנתי כמה מעט אני ידעתי על וסת בעצמי.
והרבה מהאמונות שלי התבררו בכלל כמיתוסים.
אז התחלנו לתהות:
אם הידיעות שלנו, בהיותנו כל כך משכילים
היו כל כך מוטעות לגבי המחזור,
ודאי יש מיליונים של נערות אחרות שם בחוץ עם ידע מוטעה.
כדי ללמוד-
כדי להבין את הבעיה טוב יותר
פתחתי במחקר בן שנה, כדי ללמוד על חוסר המודעות לגבי המחזור החודשי
ועל שורש הבעיה מאחוריה.
בעוד שנהוג להאמין
שחוסר מודעות למחזור החודשי ותפיסות מוטעות שלו היא בעיה כפרית,
במהלך המחקר שלי
גיליתי שזוהי בעיה עירונית באותה המידה.
והיא קיימת גם במעמדות עירוניים משכילים.
כששוחחתי עם הרבה הורים ומורים
גיליתי שרבים מהם באמת רצו לחנך נערות על המחזור
לפני שהן התחילו לקבל את הווסת,
ו..
אבל היו חסרים להם האמצעים המתאימים.
ובגלל שזהו טאבו
הם חשו עכבות ובושה לדבר על זה.
בנות מקבלות מחזור היום בכיתה ו' ו-ז',
אבל תכנית הלימודים שלנו
מלמדת נערות על המחזור רק בכיתה ח' ו-ט'.
ובגלל שזהו טאבו
מורים עדיין מדלגים על הנושא לחלוטין.
אז בית הספר לא מלמד נערות על המחזור,
ההורים לא מדברים איתן על זה.
למי פונות הנערות?
לפני שני עשורים והיום -
דבר לא השתנה.
שיתפתי את הממצאים האלה עם טוהין ותהינו:
מה אם נוכל ליצור משהו
שיעזור לבנות להבין את המחזור בעצמן --
משהו שיעזור להורים ולמורים
לדבר על מחזור בנוחות לבנות צעירות?
במהלך המחקר,
אספתי הרבה סיפורים.
אלה היו סיפורים של נסיונות של בנות במהלך המחזור שלהן.
הסיפורים האלו יהפכו בנות למתעניינות וסקרניות
כשהן מדברות על וסת במעגלים הסגורים שלהן.
זה מה שרצינו.
רצינו משהו שיעשה את הבנות סקרניות
ויניע אותן ללמוד על זה.
רצינו לשהתמש בסיפורים האלה כדי ללמד בנות על מחזור.
אז החלטנו ליצור ספר קומי,
שם דמויות הקריקטורות ישחקו את הסיפורים האלה
ויחנכו בנות על מחזור בדרך כיפית ומערבת.
כדי לייצג בנות בשלבים שונים של ההתברות,
יש לנו שלוש דמויות.
פינקי שעדיין לא קיבלה מחזור,
ג'ייה שמקבלת את המחזור בזמן הנרטיב של הספר
ומירה שכבר קיבלה את המחזור.
יש דמות רביעית, פריה דידי.
דרכה, בנות מגיעות להכיר את האספקטים השונים של התבגרות
וניהול היגיינת מחזור.
בזמן שיצרנו את הספר, דאגנו מאוד
שאף אחד מהאיורים לא יהיה בר ויכוח בשום דרך
ושיהיו רגישים תרבותית.
במהלך בדיקת אב הטיפוס, גילינו שהבנות אהבו את הספר.
הן היו להוטות לקרוא אותו
ולדעת יותר ויותר על המחזור בעצמן.
להורים ומורים היה נוח לדבר על המחזור
בפני בנות צעירות תוך שימוש בספר,
ולפעמים אפילו בנים התעניינו לקרוא אותו.
(צחוק)
(מחיאות כפיים)
הספר הקומי עזר בליצור סביבה
בה מחזור הפסיק להיות טאבו.
הרבה מתנדבים לקחו את אב הטיפוס של הספר בעצמם כדי לחנך בנות
ולקחת סדנאות מודעות על מחזור בחמש מדינות שונות בהודו.
ואחד המתנדבים לקח את אב הטיפוס כדי ללמד נזירים צעירים
ולקח אותו למנזר שלו בלדאק.
יצרנו את הגרסה האחרונה של הספר, שנקרא "מנסטרופדיה קומיק."
והשקנו אותו בספטמבר בשנה שעברה.
ועד עכשיו,
יותר מ 4,000 בנות חונכו תוך שימוש בספר בהודו --
(מחיאות כפיים)
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)
ו 10 ארצות שונות.
אנחנו כל הזמן מתרגמים את הספר לשפות שונות
ומשתפים פעולה עם ארגונים מקומיים
כדי להפוך את הספר לזמין במדינות שונות.
15 בתי ספר בחלקים שונים של הודו
עשו את הספר לחלק מתוכנית הלימוד של בית הספר
כדי ללמד בנות על המחזור שלהן.
(מחיאות כפיים)
אני נדהמת לראות איך מתנדבים,
אנשים, הורים, מורים, מנהלי בתי ספר,
התאחדו
ולקחו את המודעות למחזור לקהילות שלהם,
דאגו שהבנות ילמדו על המחזור בגיל המתאים
ועזרו בשבירת הטאבו.
אני חולמת על עתיד בו מחזור הוא לא קללה,
לא מחלה,
אלא שינוי מבורך בחיי ילדה.
והייתי --
(מחיאות כפיים)
והייתי רוצה לסיים
עם בקשה קטנה לכל ההורים פה.
הורים יקרים,
אם אתם תתביישו במחזור,
הבנות שלכם גם יתביישו.
אז בבקשה היו חיוביים למחזור.
(צחוק)
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)