צ'ארלס אוסבורן התחיל לשהק ב 1922 אחרי שחזיר נפל עליו.
הוא לא נרפא במשך 68 שנה
והוא רשום עכשיו בספר השיאים של גינס כמחזיק השיא העולמי
לשיהוקים ארוכים.
בינתיים, הצעירה מפלורידה ג'ניפר מי
אולי מחזיקה בשיא לשיהוקים הכי תכופים,
50 פעם בדקה במשך ארבעה שבועות ב 2007.
אז מה גורם לשיהוקים?
רופאים מראים שסבב שיהוקים מתרחש פעמים רבות אחרי גירוי
שמותח את הקיבה,
כמו בליעת אויר
או אכילה או שתיה מהירה מדי.
אחרים מקשרים שיהוקים לרגשות חזקים
או תגובה אליהם:
צחוק,
בכי,
חרדה,
והתרגשות.
הבה נביט במה מתרחש כשאנחנו משהקים.
זה מתחיל בכיווץ לא רצוני של הסרעפת,
שריר גדול דמוי כיפה הנמצא מתחת לריאות
בו אנחנו משתמשים כדי לשאוף אויר.
אחרי זה מייד מגיעה סגירה פתאומית של מיתרי הקול
והפתח ביניהם,
שנקרא סדק הקול.
התנועה של הסרעפת יוצרת שאיפה פתאומית של אויר,
אבל הסגירה של מיתרי הקול מונעת ממנו להיכנס לקנה הנשימה
ולהגיע לריאות.
זה גם יוצר את הצליל האפייני: "היק."
אין כיום תפקיד ידוע לשיהוקים.
לא נראה שיש להם יתרון רפואי או פיזיולוגי כלשהו.
למה להתחיל לשאוף אויר רק כדי פתאום למנוע ממנו כניסה לריאות?
מבנים אנטומים,
או מנגנונים פיזיולוגיים ללא מטרה ברורה
מציגים אתגרים לביולוגיים אבולוציוניים.
האם מבנים כאלה משרתים תפקידים חבויים שעדיין לא התגלו?
או שהם שרידים מהעבר האבולוציוני שלנו,
ששרתו פעם מטרה חשובה
רק כדי להישאר עד ההווה כשרידים מהעבר?
רעיון אחד הוא ששיהוקים התחילו
מליוני שנה רבים לפני הופעת האדם.
חושבים שהריאות התפתחו כמבנים שאיפשרו לדגים מוקדמים,
שרבים מהם חיו במים פושרים ועומדים עם מעט חמצן,
לנצל את החמצן שנמצא בשפע באויר מעל.
כשהצאצאים של החיות האלו עברו מאוחר יותר לאדמה,
הם נעו מנשימה מבוססת זימים לנשימה עם הריאות.
זה דומה לשינויים הרבה יותר מהירים שעומדים בפני צפרדעים היום
כשהן משתנות מראשנים עם זימים
לבוגרים עם ריאות.
ההשערה היא שהשיהוק הוא שריד של מעבר קדום
ממים לאדמה.
שאיפה שיכולה היתה להעביר מים על הזימים
ואחריה סגירה מהירה של מעבר הקול שמנע מהמים להכנס לריאות.
זה נתמך על ידי ראיות
שמציעות שהתבניות העצביות שהיו מעורבות ביצור שיהוקים
כמעט זהות לאלו שאחראיות לנשימה בדו-חיים.
קבוצה נוספת של מדענים מאמינה שהרפלקס נשמר בנו
כי למעשה הוא מספק יתרון חשוב.
הם מראים ששיהוקים אמיתיים נמצאים רק ביונקים
ושהם לא נשמרו בציפורים, לטאות, צבים,
או בכל חיה שנושמת רק אויר.
יותר מזה, שיהוקים מופיעים בתינוקות אנושיים הרבה לפני הלידה
והם הרבה יותר נפוצים בתינוקות מאשר במבוגרים.
ההסבר שלהם לזה
כולל את הפעילות הייחודית ליונקים של יניקה.
רפקלס השיהוק העתיק אולי אומץ על ידי יונקים
כדי לעזור לפנות אויר מהקיבה כסוג של גרעפס מהולל.
ההתרחבות הפתאומית של הסרעפת תעלה אויר מהבטן,
בעוד הסגירה של סדק הקול תמנע מהחלב להכנס לריאות.
לפעמים, סדרה של שיהוקים לא נגמרת,
ואנחנו מנסים תרופות סבתא:
לגימה מתמשכת מכוס מים קרים,
החזקת הנשימה,
פה מלא דבש או חמאת בוטנים,
נשימה לתוך שקית נייר,
או הפחדה פתאומית.
למרבה הצער, מדענים עדיין צריכים לוודא שכל אחד מהפתרונות האלו
עובד טוב יותר או בעקביות רבה יותר מאחרים.
עם זאת, אנחנו יודעים דבר אחד שבהחלט לא עובד.