Ja sam umjetnik i ja rezbarim knjige.
Ovo je jedan od mojih prvih radova.
Zove se "Alternativan put ka znanju".
Želio sam naslagati knjige tako da netko tko posjeti galeriju
i pomisli kako gleda običnu hrpu knjiga,
ali kada se približi vidi ovu grubo izrezanu rupu,
i dok razmišlja o čemu se tu radi,
razmišlja i od čega je knjiga sazdana.
Dakle, mene zanimaju teksture,
ali više od toga me zanima tekst i slike koje nalazimo u knjigama.
U većini mojih radova, lijepim rub knjige debelim slojem laka,
koji ima ulogu pokrova vanjskog dijela knjige,
i tako okvir postaje čvrst, a stranice iznutra ostaju mekane,
nakon toga rezbarim površinu knjige,
bez da mičem ili dodajem išta.
Režem oko svega što mi je zanimljivo.
Sve što vidite u završenim djelima je na istome mjestu
u knjizi gdje je i bilo kada sam počeo rezbariti.
Mislim da su moja djela neka vrsta remiksa
jer ja radim s radovima drugih
na isti način na koji DJ radi s glazbom drugih glazbenika.
Ovo je Rafaelova monografija, renesansnog umjetnika,
čiji rad sam rezbareći remiksirao
i tako učinio nešto što je novije i suvremenije.
Razmišljam o tome da izađem iz tradicionalnog okvira knjige
pomičući taj linearni format,
pokušam pomaknuti strukturu same knjige,
tako da sama knjiga postane posve skulpturalna.
Koristim stezaljke i užad i druge materijale, utege,
kako bi ostali na mjestu prije lakiranja
tako da mogu pomaknuti formu prije početka,
tako da na taj način ovako nešto postane ovakvo nešto,
a nastalo je od običnog rječnika.
Ili nešto ovakvo može postati nešto ovakvo.
Ili nešto ovakvo,
tko zna što će postati i zašto se nalazi u mojem studiju,
postaje ovako nešto.
Mislim da je jedan od razloga zašto ljude uzrujava uništavanje knjiga,
a nitko ne želi kidati knjige
i nitko ne želi bacati knjige,
je što knjige vidimo kao živa bića,
razmišljamo o njima kao o tijelu,
one su stvorene kako bi se na neki način mi povezali s njima,
ali knjige, također, imaju potencijal za rast
i mogućnost postati nove stvari.
Dakle, knjige su zaista žive.
Ja knjigu percipiram kao tijelo
i kao tehnologiju.
Razmišljam o knjizi kao alatu.
I razmišljam o knjizi kao uređaju.
Također, razmišljam o knjizi kao pejzažu.
Ovo je cijeli set enciklopedija povezan i ošmirglan,
i dok rezbarim kroz njih,
odlučujem što ću ostaviti.
S enciklopedijama, mogu odabrati bilo što,
ali sam se odlučio za slike pejzaža.
Što se tiče samog materijala, a koristio sam šmirgl papir
kako bi izgladio rubove, tako da pejzaž ne čine samo slike,
nego da sam materijal bude pejzaž.
Tako, kada rezbarim knjigu
razmišljam o slikama, ali razmišljam i o tekstu,
i vidim ih na sličan način,
jer zanimljivo je ds kada čitamo tekst,
kada čitamo knjigu,
stvara se slika u našoj glavi,
tako da na neki način popunjavamo taj dio.
Na neki način stvaramo slike kada čitamo tekst
a kada gledamo slike, koristimo jezik
kako bismo razumjeli što gledamo.
Tu se događa nekakav yin-yang,
neka vrsta preklapanja.
Ja stvaram djela koja gledatelji popunjavaju sami.
Svoj rad vidim gotovo kao arheologiju.
Iskopavam i pokušavam maksimizirati potencijal
i otkriti što više mogu
i izložiti to u mojim radovima.
Ali u isto vrijeme,
razmišljam o ideji brisanja,
i što se događa sada kada je većina naših informacija neopipljiva,
a ideja gubitka,
ideja da se konstantno ne mijenja samo format,
nego i sama informacija,
sada kada ne moramo imati fizički sve pohranjeno,
i moramo stalno ažurirati kako ne bismo sve to izgubili.
Imam nekoliko rječnika u studiju,
a koristim se računalom svakodnevno,
ako moram potražiti značenje riječi, tražiti ću na računalu,
jer mogu direktno i istoga trena dobiti informaciju koju trebam.
Mislim da knjiga nikada nije bila
pravi format za ne-linearne informacije,
upravo su zato kazala
prve knjige čije postojanje je ugroženo ili su izumrle.
Ne mislim da će knjige umrijeti.
Misli se da će sada kada imamo digitalnu tehnologiju,
knjige umrijeti,
vidimo kako se sve mijenja i evoluira.
Mislim da će i knjiga evoluirati,
i isto kako su rekli da će slikarstvo nestati
kada fotografija i grafika postanu svakodnevni,
ali zapravo je omogućilo slikarstvu
da da otkaz dnevnom poslu.
Omogućilo je slikarstvu luksuz da ne mora svakodnevno pričati priču,
tako je slikarstvo postalo slobodno i moglo je samo pričati svoju priču,
i tada je nastao modernizam,
i slikarstvo je krenulo u puno različitih smjerova.
Mislim da se to događa s knjigama sada,
kada je većina naše tehnologije, većina naših informacija,
većina naših osobnih i kulturnih zapisa u digitalnom obliku,
mislim da je knjizi sada moguće postati nešto novo.
Mislim da je ovo jako uzbudljivo doba za umjetnika kao što sam ja
i vrlo je uzbudljivo vidjeti što će se dogoditi s knjigom u budućnosti.
Hvala.
(Pljesak)